ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
26 червня 2026 року 	Справа № 280/3792/26 м.Запоріжжя	
Запорізький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Батрак І.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1 
до Головного управління ДПС у Запорізькій області
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління ДПС у Запорізькій області (далі – ГУ ДПС у Запорізькій області, відповідач), в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача (форми «Ф») від 19.11.2025 №UA23060090000082326.
На обґрунтування позовних вимог посилається на порушення порядку надіслання спірного рішення на його адресу, оскільки поштове відправлення з трекінгом R067042184494, яке дійсно було отримане позивачем містило зовсім інший документ, а саме податкове повідомлення-рішення від 17.11.2025 №793015-24/08-29 щодо визначення податкового зобов`язання (позитивне значення різниці між сумою загального мінімального податкового зобов`язання та загальною сумою сплачених податків та збору) з податку на доходи фізичних осіб за 2023 рік, що підтверджується трекінгом поштового відправлення, на якому зазначено, що лист містить ППР МПЗ за 2023 рік. Крім того, посилається на відсутність доказів вручення спірного рішення, оскільки відповідач має довести факт належного вручення кожного конкретного податкового повідомлення-рішення. Відсутність опису вкладення з переліком обох номерів ППР, який би міг підтвердити наявність більше одного документа у поштовому відправленні також свідчить про відсутність належного доказі про відправлення спірного ППР з податку на землю. Наголошує, що станом на день подання позову оригінал зазначеного ППР на його адресу не надходив, рекомендованим листом з повідомленням про вручення не направлявся, що є порушенням ст. 42 та п. 286.5 ст. 286 Податкового кодексу України. Вказує, що правові наслідки: п.287.9 ст. 287 Податкового кодексу України встановлено, що якщо контролюючий орган не надіслав (не вручив) ППР у встановлені строки, фізичні особи звільняються від відповідальності за несвоєчасну сплату податку. Зауважує, що враховуючи, що податкове повідомлення-рішення не було належним чином узгоджене через порушення процедури повідомлення, вказане рішення є протиправним та підлягає скасуванню.
Ухвалою суду від 29.04.2026 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами в порядку, визначеному ст. 262 КАС України. Відповідачу запропоновано у 15-денний строк з дня отримання ухвали надати відзив на позовну заяву.
Відповідач позов не визнав, 08.05.2026 через систему «Електронний суд» надіслав до суду відзив на позовну заяву (вх. №25367), у якому вказує, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки, яка віднесена до сільськогосподарських угідь, і відповідно до норм пп. 269.1.1.1 пп. 269.1.1 п. 269.1. ст. 269 Податкового кодексу України є платником плати за землю. Пояснює, що на підставі вищенаведеного 19.11.2025 ГУ ДПС у Запорізькій області було сформовано податкове повідомлення-рішення форми «Ф» №589128-2411-0814-UA23060090000082326 в частині нарахування податкового зобов`язання з земельного податку на загальну суму 105,51 грн. за земельну ділянку з кадастровим номером 2323955400:01:0001:0002 за період з 01.01.2025 по 17.02.2025, яке разом з Розрахунком загального мінімального податкового зобов`язання за податковий (звітний) рік для фізичних осіб (крім фізичних осіб підприємців) – власників земельних ділянок, віднесених до сільськогосподарських угідь, направлено засобами поштового зв`язку за податковою адресою: АДРЕСА_1 , 21.11.2025 (трекінг поштового відправлення – R067042184494). Стверджує, що лист отримано особисто 24.11.2025. Щодо порушення податковим органом строків прийняття та надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення, то в контексті правових наслідків для платника податків пропуск податковим органом установленого строку надсилання податкового повідомлення-рішення до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року) не є підставою для припинення податкового обов`язку платника податку на майно. Строк надсилання податкового повідомлення-рішення, установлений пп. 267.6.2 п. 267.6 ст. 267 Податкового кодексу України, не є строком, що зумовлює припинення податкового обов`язку або звільнення від його виконання. Просить у задоволенні позову відмовити повністю.
Позивачем долучено до матеріалів справи відповідь на відзив (вх. №27153 від 15.05.2026) та доповнення до відповіді до відзив (вх. №27407 від 18.05.2026), у яких проти доводів відповідача заперечив та просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
Враховуючи приписи частини 5 статті 262 КАС України справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).
Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (частина 5 статті 250 КАС України). 
Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Розглянувши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.
ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 5,49 га, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 2323955400:01:001:0002.
ГУ ДПС у Запорізькій області винесене податкове повідомлення-рішення (форми «Ф») від 19.11.2025 №UA23060090000082326, яким йому визначено податкове зобов`язання з земельного податку за 2025 рік у сумі 105,51 грн.
Не погоджуючись з прийнятим відповідачем рішенням, позивач оскаржив його у адміністративному порядку шляхом подання скарги від 08.03.2026 до Державної податкової служби України, проте отримав рішення від 24.03.2026 №7605/6/99-00-06-01-02-06 про залишення скарги без розгляду.
Вважаючи прийняте ГУ ДПС у Запорізькій області податкове повідомлення-рішення протиправним, позивач звернувся з даним позовом до суду про його скасування.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
У силу статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
За приписами статті 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
Статтею 206 Земельного кодексу України передбачено, що використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України № 2755-VI від 02.12.2010 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі – ПК України).
Відповідно до підпункту 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 ПК України плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.
За визначенням, наведеним у підпункті 14.1.72 пункту 14.1 статті 14 ПК України, земельним податком визнається обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів.
Підпунктами 269.1.1 і 269.1.2 пункту 269.1 статті 269 ПК України передбачено, що платниками земельного податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.
Згідно з підпунктом 270.1.1 пункту 270.1 статті 270 ПК України об`єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.
Підпунктом 271.1.1 пункту 271.1 статті 271 ПК України визначено, що базою оподаткування є нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом.
Відповідно до пункту 286.1 статті 286 ПК України підставою для нарахування земельного податку є: дані державного земельного кадастру; дані Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; дані державних актів, якими посвідчено право власності або право постійного користування земельною ділянкою (державні акти на землю); дані сертифікатів на право на земельні частки (паї); рішення органу місцевого самоврядування про виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв); дані інших правовстановлюючих документів, якими посвідчується право власності або право користування земельною ділянкою, право на земельні частки (паї).
За положеннями пункту 286.5 статті 286 ПК України нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами, які видають платникові до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку визначеному статтею 58 цього Кодексу.
У разі переходу права власності на земельну ділянку або права на земельну частку (пай) від одного власника - юридичної або фізичної особи до іншого протягом календарного року податок сплачується попереднім власником за період з 1 січня цього року до початку того місяця, в якому припинилося його право власності на зазначену земельну ділянку, а новим власником - починаючи з місяця, в якому він набув право власності.
У разі переходу права власності на земельну ділянку або права на земельну частку (пай) від одного власника - фізичної особи до іншого протягом календарного року контролюючий орган надсилає (вручає) податкове повідомлення-рішення новому власнику після отримання інформації про перехід права власності.
Якщо такий перехід відбувся після 1 липня поточного року, контролюючий орган надсилає (вручає) попередньому власнику нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним).
У разі якщо платник податків має у власності декілька земельних ділянок або право на декілька земельних часток (паїв), щодо яких необхідно провести звірку даних, для її проведення такий платник податків має право звернутися до контролюючого органу за своїм місцем реєстрації у контролюючих органах або за місцем знаходження будь-якої з таких земельних ділянок, у тому числі право на яку фізична особа має як власник земельної частки (паю).
Платники плати за землю мають право письмово або в електронній формі засобами електронного зв`язку (з дотриманням вимог, визначених пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу) звернутися до контролюючого органу за своїм місцем реєстрації у контролюючих органах або за місцем знаходження земельних ділянок, у тому числі право на яку фізична особа має як власник земельної частки (паю), для проведення звірки даних щодо:
розміру площ та кількості земельних ділянок, земельних часток (паїв), що перебувають у власності та/або користуванні платника податку;
права на користування пільгою зі сплати податку з урахуванням положень пунктів 281.4 і 281.5 статті 281 цього Кодексу;
розміру ставки земельного податку;
нарахованої суми плати за землю.
Згідно з пунктом 287.2 статті 287 ПК України облік фізичних осіб - платників податку і нарахування відповідних сум проводяться контролюючими органами за місцем знаходження земельної ділянки, у тому числі право на яку фізична особа має як власник земельної частки (паю), щороку до 01 травня.
Як вбачається з наданої до матеріалів справи інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно , Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна ОСОБА_1 з 26.10.2013 володіє земельною ділянкою з кадастровим номером: 2323955400:01:0001:0002, площа: 5,49 га, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Підстава: свідоцтво про право на спадщину, за законом, серія та номер: 1403, виданий 26.10.2013, видавник: Студенцов Олександр Володимирович приватний нотаріус Оріхівського районного нотаріального округу Запорізької області, спадкова справа № 58 за 2013 рік.
При цьому, 18.02.2025 о 17:01:04 Державним реєстратором Виконавчого комітету Преображенської сільської ради Пологівського району Запорізької області Закладним Антоном Юрійовичем внесений запис про інше речове право: 58676639. Вид іншого речового права: право оренди земельної ділянки. Документи, подані для державної реєстрації: інший тип договору, Договір оренди земельної ділянки, серія та номер: 177, виданий 18.02.2025, видавник: орендодавець: ОСОБА_1 ; орендар: Приватна фірма «ІНЖЕКТОР». Підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 77403642 від 21.02.2025 12:20:27, Закладний Антон Юрійович, Виконавчий комітет Преображенської сільської ради Пологівського району Запорізької області, Запорізька обл. 
На підставі вищенаведеного 19.11.2025 ГУ ДПС у Запорізькій області було сформовано податкове повідомлення-рішення форми «Ф» (далі ППР) №589128-2411 0814-UA23060090000082326 в частині нарахування податкового зобов`язання з земельного податку на загальну суму 105,51 грн. за земельну ділянку з кадастровим номером 2323955400:01:0001:0002 за період з 01.01.2025 по 17.02.2025.
Не заперечуючи у позовній заяві наявного обов`язку зі сплати земельного податку за 2025 рік та правомірності визначення йому ГУ ДПС у Запорізькій області податкового зобов`язання за період з 01.01.2025 по 17.02.2025, позивача вказує на порушення порядку надіслання відповідачем спірного ППР та відсутність доказів його вручення, що на його думку, у відповідності до пункту 287.9 статті 287 ПК України є підставою для його скасування.
Відповідач стверджує, що ГУ ДПС у Запорізькій області податкове повідомлення-рішення форми «Ф» від 19.11.2025 №UA23060090000082326 в частині нарахування податкового зобов`язання з земельного податку на загальну суму 105,51 грн. за земельну ділянку з кадастровим номером 2323955400:01:0001:0002 за період з 01.01.2025 по 17.02.2025 разом з Розрахунком направлено засобами поштового зв`язку за податковою адресою: АДРЕСА_1 , 21.11.2025 (трекінг поштового відправлення – R067042184494). Лист отримано особисто 24.11.2025.
З цього приводу, суд вказує на безпідставність доводів позивача, що порушення контролюючим органом строків вручення податкового повідомлення-рішення є підставою для його визнання протиправним та скасування.
Позивач не врахував, що приписами пункту 287.10 статті 287 ПК України прямо передбачено, що таке річне податкове зобов`язання може бути нараховано за податкові (звітні) періоди (роки) в межах строків, визначених пунктом 102.1 статті 102 цього Кодексу, тобто не пізніше закінчення 1095 дня.
Більш того, наслідки порушення відповідачем строку, встановленого пунктом 286.5 статті 286 ПК України, не є підставою визнання такого податкового повідомлення-рішення нечинним чи незаконним згідно з пунктом 287.9 статті 287 ПК України.
Так, у разі якщо контролюючий орган не надіслав (не вручив) податкове (податкові) повідомлення-рішення у строки, встановлені статтею 286 цього Кодексу, фізичні особи звільняються від відповідальності, передбаченої цим Кодексом за несвоєчасну сплату податкового зобов`язання (пункт 287.9 статті 287 ПК України).
Тобто, платник податку у такому випадку звільняється лише від відповідальності за несвоєчасну сплату річного податкового зобов`язання, проте час відправлення податкового повідомлення-рішення в даному випадку жодним чином не впливає на зобов`язання платника сплачувати податки, встановлені законом.
Суд наголошує, що недотримання контролюючим органом встановлених строків надіслання податкового повідомлення-рішення не є підставою для припинення податкового обов`язку платника земельного податку за 2025 рік. Строк надсилання податкового повідомлення-рішення, встановлений пунктом 286.5 статті 286 ПК України не є строком, що зумовлює припинення податкового обов`язку або звільнення від його виконання.
Відтак, у будь-якому разі порушення ГУ ДПС у Запорізькій області приписів ПК України в частині формування та/або порядку надіслання податкового повідомлення-рішення, не спростовує правомірність нарахування грошового зобов`язання податковим органом, та не може бути самостійною підставою для скасування податкового повідомлення-рішення від 19.11.2025 №UA23060090000082326.
Ураховуючи викладене вище, суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 19.11.2025 №UA23060090000082326 з мотивів, викладених у позовній заяві.
Інших суттєвих доводів та/або доказів щодо обґрунтування заявлених позовних вимог та заперечень проти них, які могли б потягнути зміну висновків суду щодо спірних правовідносин, сторонами суду не наведено та не надано.
При цьому, щодо решти доводів сторін слід зазначити, що згідно з пунктом 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд. 
Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з частинами 1 та 2 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. 
Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд враховує, що особі, що не є суб`єктом владних повноважень у разі відмови у задоволені позову - судовий збір поверненню не підлягає.
Керуючись статтями 139, 241, 243-246, 250 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 166, код ЄДРПОУ ВП 44118663) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення відмовити.
Розподіл судових витрат не здійснюється. 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення. 

Суддя І.В. Батрак