номер провадження справи 19/179/25

ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.05.2026 Справа № 908/3173/25
м.Запоріжжя Запорізької області 
Господарський суд Запорізької області у складі судді Давиденко І.В. за участю секретаря судового засідання Лисенко К.Д., розглянувши матеріали справи
за позовом: Запорізької міської ради (69105, м. Запоріжжя, пр-т Соборний, буд. 206, ідентифікаційний код 04053915)
до відповідача 1: Товариства з обмеженою відповідальністю “КОМУНАЛЬНИК” (69002, м. Запоріжжя, вул. Крива Бухта, буд. 99А, ідентифікаційний код 19273025)
до відповідача 2: Товариства з обмеженою відповідальністю “АВТОСЕРВІС БУХТА 99А” (69002, м. Запоріжжя, вул. Крива Бухта, буд. 99А, ідентифікаційний код 45860512)
про визнання недійсними договорів 

представники сторін 
від позивача: Савченко І.Г., витяг, посвідчення №1600 від 20.05.2024;
від відповідача 1: не з`явився;
від відповідача 2: не з`явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява (вх. № 3484/08-07/25 від 15.10.2025) Запорізької міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю КОМУНАЛЬНИК та Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОСЕРВІС БУХТА 99А» про:
- визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна від 27.06.2025, зареєстрованого в реєстрі за № 791 (закрита стоянка для техніки з офісом літ. А-2, загальною площею 399,2 кв.м.), яке розташоване на земельній ділянці кадастровий номер 2310100000:01:009:0046, площею 0,8266 га, яка знаходиться у комунальній власності Запорізької міської ради, укладений між ТОВ «КОМУНАЛЬНИК» та ТОВ «АВТОСЕРВІС БУХТА 99А», посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Кардаш Я.О.;
- визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна від 27.06.2025, зареєстрованого в реєстрі за № 792 (побутова будівля літ. Д, прибудова Д', загальною площею 73,1 кв.м.), яке розташоване на земельній ділянці кадастровий номер 2310100000:01:009:0046, площею 0,8266 га, яка знаходиться у комунальній власності Запорізької міської ради, укладений між ТОВ “КОМУНАЛЬНИК” та ТОВ “АВТОСЕРВІС БУХТА 99А”, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Кардаш Я.О.;
- визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна від 27.06.2025, зареєстрованого в реєстрі за № 793 (сховище для посипочного матеріалу літ. Б, загальною площею 117,9 кв.м.), яке розташоване на земельній ділянці кадастровий номер 2310100000:01:009:0046, площею 0,8266 га, яка знаходиться у комунальній власності Запорізької міської ради, укладений між ТОВ “КОМУНАЛЬНИК” та ТОВ “АВТОСЕРВІС БУХТА 99А”, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Кардаш Я.О.
Позовні вимоги обґрунтовані приписами ст.ст. 11, 202, 203, 215 ЦК України та мотивовані вчиненням відповідачами оспорюваних правочинів з метою уникнення ТОВ «КОМУНАЛЬНИК» виконання рішення суду у справі № 908/617/25 про стягнення на користь Запорізької міської ради суми боргу в розмірі 490 040,20 грн.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.10.2025, справі присвоєно номер 908/3173/25 та визначено до розгляду судді Давиденко І.В.
Одночасно з позовом Запорізькою міською радою подано заяву про забезпечення позову.
Згідно з протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 15.10.2025, заяву про забезпечення позову передано для розгляду судді Давиденко І.В.
Ухвалою суду від 16.10.2025 позовну заяву (вх. № 3484/08-07/25 від 15.10.2025) Запорізької міської ради залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків в термін до 23.10.2025 включно, розгляд заяви про забезпечення позову відкладено до усунення позивачем недоліків позовної заяви.
20.10.2025 від Запорізької міської ради через підсистему “Електронний суд” надійшла заява про усунення недоліків.
Ухвалою суду від 22.10.2025 у задоволенні заяви Запорізької міської ради про забезпечення позову у справі № 908/3173/25 відмовлено.
Ухвалою суду від 23.10.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/3173/25, присвоєно справі номер провадження 19/179/25, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження.
25.11.2025 до суду надійшла заява Запорізької міської ради (вх. №23779/08-08/25 від 25.11.2025) про забезпечення позову.
Згідно з протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 25.11.2025, заяву про забезпечення позову передано для розгляду судді Давиденко І.В.
Ухвалою суду від 27.11.2025 у задоволенні заяви Запорізької міської ради про забезпечення позову у справі № 908/3173/25 відмовлено.
01.12.2025 від ТОВ «АВТОСЕРВІС БУХТА 99А» через підсистему “Електронний суд” надійшло клопотання про відкладення підготовчого засідання у зв`язку із зайнятістю представника в інших судових засіданнях.
Ухвалою суду від 02.12.2025 відкладено підготовче засідання на 15.12.2025.
11.12.2025 від ТОВ «АВТОСЕРВІС БУХТА 99А» через підсистему “Електронний суд” надійшов відзив на позовну заяву. Відповідач проти позову заперечує, свою позицію обґрунтовує наступним. 
Відповідач 2 вказує, що придбав майно за ринковими (балансовими) цінами, вказаними в договорах, з повним розрахунком на банківський рахунок відповідача 1 протягом 10 днів після підписання договорів, що відповідає ст. 1087 Цивільного кодексу України та постанові Правління НБУ № 148 від 29.12.2017.
ТОВ «АВТОСЕРВІС БУХТА 99А» вважає себе добросовісним набувачем, оскільки придбало майно від зареєстрованого власника, право якого підтверджено витягами з Державного реєстру речових прав (№ 328726348, № 328724709, № 328719563 від 11.04.2023), не знав і не міг знати про будь-які спори щодо майна, оскільки на момент укладення договорів (27.06.2025) реєстр не містив обтяжень, іпотек чи заборон (підтверджено інформаційною довідкою № 438713988 від 08.08.2025), діяв добросовісно: перевірив документи, сплатив повну ціну, зареєстрував право власності.
На думку відповідача 3, договори відповідають вимогам чинного законодавства та не містять підстав для визнання недійсними. Договори № 791, № 792, № 793 укладено відповідно до ст. ст. 655– 658 ЦК України, їх предмет чітко визначено (опис майна, адреса, площа, кадастровий номер земельної ділянки), ціна узгоджена та сплачена (балансова вартість підтверджена довідками відповідача 1 від 25.06.2025), форма договорів - нотаріальна, сторони були дієздатними, діяли добровільно, без обману чи примусу (підтверджено текстом договорів). 
Також відповідач 3 вказує, що позивачем не зазначається конкретних підстав недійсності за ст. ст. 203, 215 ЦКУ (наприклад, порушення закону, фіктивність, обман). Згідно з ч. 3 ст. 32 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", реєстрація створює правові наслідки для третіх осіб. Ним не порушено прав позивача на землю, навпаки, після придбання відповідач 3 планує укласти договір оренди землі.
Як стверджує ТОВ «АВТОСЕРВІС БУХТА 99А», кваліфікація спірних правочинів фраудаторними є необґрунтованою, оскільки відсутні ключові критерії фраудаторності, визначені практикою Верховного Суду України. Фраудаторні правочини – це правочини, вчинені боржником на шкоду кредиторам з метою уникнення сплати боргу, виконання судового рішення чи звернення стягнення на майно (наприклад, через зменшення активів боржника), що порушують принципи добросовісності (п. 6 ст. 3 ЦКУ) та недопустимості зловживання правом (ч. 3 ст. 13 ЦКУ). Вони можуть бути визнані недійсними за ст. ст. 215, 228 чи 234 ЦКУ, але лише за сукупністю обставин, що свідчать про умисел на шкоду (scientia damni обізнаність про шкоду та consilium fraudis – злий умисел).
Також відповідач 3 вказує, що договори укладено між незалежними юридичними особами, які не афілійованими, відсутні докази родинних чи корпоративних зв`язків власників чи керівників, що виключає consilium fraudis. У відзиві відповідач посилається на позицію Верховного Суду, а саме на те, що відсутність умислу (scientia damni) є підставою для відмови у визнанні фраудаторності, особливо якщо угода вчинена до виникнення вимоги кредитора (аналогія з actio Pauliana, постанова КЦС ВС від 12.04.2023 у справі № 754/18852/21). Позивач звернувся з позовом про стягнення 13.03.2025 (справа № 908/617/25), але договори укладено лише 27.06.2025, відкритого виконавчого провадження на момент угоди не існувало. 
На думку відповідача 3, позивач не довів жодним доказом неплатоспроможність відповідача 1, відомостей про фінансовий стан і обсяг майна відповідача 3 не надано, проте як Верховний Суд вказує, що відсутність реальної шкоди (збереження платоспроможності) виключає фраудаторність (постанова КЦС ВС від 24.02.2021 у справі № 757/33392/16).
Ухвалою суду від 16.12.2025 продовжено строк підготовчого засідання на тридцять днів, судове засідання відкладено на 21.01.2026.
Ухвалою суду від 18.12.2025 клопотання ТОВ “АВТОСЕРВІС БУХТА 99А” про поновлення строку на подання відзиву на позовну заяву у справі № 908/3173/25 задоволено, поновлено строк на подачу відзиву на позовну заяву та прийнято відзив на позовну заяву.
20.01.2026 від ТОВ “АВТОСЕРВІС БУХТА 99А” через підсистему “Електронний суд” надійшло клопотання про поновлення строку на подання доказів і долучення їх до матеріалів справи, відповідно до якого просить суд долучити до справи висновок про знищення/знесення майна, заяву ТОВ «АВТОСЕРВІС БУХТА 99А» про припинення державної реєстрації припинення права власності. 
Ухвалою суду від 21.01.2026 відкладено підготовче засідання на 24.02.2026.
24.02.2026 від Запорізької міської ради через підсистему “Електронний суд” надійшли додаткові пояснення по справі.
Позивач вказує, що згідно з поданим витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 22.01.2026 № 461311049 право власності ТОВ «АВТОСЕРВІС БУХТА 99А» на побутову будівлю літ. Д, прибудова Д', загальною площею 73,1 кв.м., яка розташована за адресою: м. Запоріжжя, вул. Крива Бухта, буд. 99а (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 793732123101) припинено у зв`язку із знищенням об`єктів. Тобто об`єкти, щодо яких наявний судовий спір були свідомо знищені відповідно під час розгляду судової справи. 
Також за твердженням позивача, з витягу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 16.02.2025 № 464301974 (додається) вбачається, що сховище для посипочного матеріалу літ.Б, загальною площею 117,9 кв.м., яке розташоване за адресою: м. Запоріжжя, вул. вул. Крива Бухта, буд. 99а (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 118950823101) зареєстровано за ТОВ «АВТОСЕРВІС БУХТА 99А» на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 27.06.2025 № 793 12.11.2025 було змінено на будівля, сховище для посипочного матеріалу літ.Б, додано Закрита стоянка для техніки з офісом літ. А-2, загальна площа – 556,8 кв.м.; Будівля боксу літ. О, загальна площа – 127,5 кв.м.; Будівля боксу літ. П, загальна площа – 252,6 кв.м.; Будівля майстерні літ. Р, загальна площа 686,7 кв.м.; Будівля боксу літ. С, загальна площа – 112,2 кв.м.; Будівля боксу літ. Т, загальна площа – 955,7 кв.м.; Будівля боксу літ. У, загальна площа 375,2 кв.м.; Будівля майстерні літ. Х, загальна площа – 213,7 кв.м.; Недобудований склад літ. Ф; оглядова яма, вбиральня літ. Я, наваіс літ. Я', паркан №9, ворота №№8,11, хвіртки №№7,10 замощення І (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 118950823101). В подальшому, 08.12.2025 будівля, сховище для посипочного матеріалу літ.Б змінено на будівля, комплекс нежитлових будівель (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 118950823101) на підставі технічного паспорту від 22.01.2026 TI01:0923-1470-7571-6197, редакція № 3. Загальна площа (кв.м): 117.9 змінено на загальна площа (кв.м): 3280,4. Тобто об`єкт нерухомого майна було змінено без зміни реєстраційного номера 118950823101 (фактично один об`єкт нерухомого майна). За відомостями технічного паспорту від 22.01.2026 TI01:0923-1470 7571-6197, редакція № 3, вказані (нові об`єкти нерухомого майна) 1991-1995 років побудови. 
Як вказує Запорізька міська рада, щодо об`єкта літ.Б, який є предметом спору, Відповідачем 2 вчинені реєстраційні дії, внаслідок яких сховище для посипочного матеріалу площею 117,9 кв.м. стало будівлею, комплексом нежитлових будівель загальною площею 3280,4 кв.м.
Також позивача зазначає, що про фіктивність оспорюваних договорів купівлі-продажу нерухомого майна свідчить те, що ТОВ «АВТОСЕРВІС БУХТА 99А» було зареєстровано тільки 25.06.2025 (після прийняття рішення по справі № 908/617/25 та за день до укладення угод). При цьому адреси реєстрації ТОВ «КОМУНАЛЬНИК» та ТОВ «АВТОСЕРВІС БУХТА 99А» є однаковими: Україна, 69002, Запорізька обл., місто Запоріжжя, вул. Крива Бухта, будинок 99А.
Крім того, щодо вартості набутого нерухомого майна Запорізька міська рада вказує наступне:
- за договором купівлі-продажу нерухомого майна від 27.06.2025 № 791 (закрита стоянка для техніки з офісом літ. А-2, загальною площею 399,2 кв.м.) вартість угоди склала 49 946,00 грн, тоді як за договором купівлі продажу від 15.12.2017 № 730 (додається) вартість цього об`єкту складала 49 946,00 грн;
- за договором купівлі-продажу нерухомого майна від 27.06.2025 № 792 (побутова будівля літ. Д, прибудова Д', загальною площею 73,1 кв.м.) вартість угоди склала 5 000,00 грн, тоді як за договором купівлі-продажу від 08.12.2015 № 955 (додається) вартість цього об`єкту складала 5 000,00 грн;
- за договором купівлі-продажу нерухомого майна від 27.06.2025 № 793 (сховище для посипочного матеріалу літ. Б, загальною площею 117,9 кв.м.) вартість угоди склала 40 978,00 грн тоді як за договором купівлі продажу від 29.07.2013 № 952 (додається) вартість цього об`єкту складала 40 978,00 грн.
Позивач вважає, що спірне нерухоме майно відчужувалось за вартістю 2013 та 2017 років, що не відповідає ринковій вартості та вочевидь є штучно заниженою, а тому правчини набувають всіх ознак фраудаторності.
Ухвалою суду від 24.02.2026 відкладено підготовче засідання на 25.02.2026.
Ухвалою суд від 25.02.2026 підготовче провадження закрито та призначено розгляд справи по суті на 24.03.2026.
Ухвалою суду від 27.02.2026 задоволено заяву Запорізької міської ради про забезпечення позову, вжито заходи забезпечення позову, накладено арешт на нерухоме майно: закрита стоянка для техніки з офісом літ. А-2, загальною площею 399,2 кв.м., розташована за адресою: м. Запоріжжя, вул. Крива Бухта, буд. 99а (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 837112423101); будівля, комплекс нежитлових будівель, загальною площею 3280,4 кв.м., розташоване за адресою: м. Запоріжжя, вул. вул. Крива Бухта, буд. 99а (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 118950823101); заборонено Товариству з обмеженою відповідальністю “АВТОСЕРВІС БУХТА 99А” (ідентифікаційний код 45860512, 69002, м. Запоріжжя, вул. вул. Крива Бухта, буд. 99а) вчиняти реєстраційні дії щодо об`єктів нерухомого майна: закрита стоянка для техніки з офісом літ. А-2, загальною площею 399,2 кв.м., розташована за адресою: м. Запоріжжя, вул. Крива Бухта, буд. 99а (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 837112423101); будівля, комплекс нежитлових будівель, загальною площею 3280,4 кв.м., розташовані за адресою: м. Запоріжжя, вул. вул. Крива Бухта, буд. 99а (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 118950823101).
23.03.2026 від ТОВ “АВТОСЕРВІС БУХТА 99А” надійшло клопотання про заміну заходу забезпечення позову (вх.№6321/08-08/26 від 23.03.2026).
Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 23.03.2026, клопотання передано до розгляду судді Давиденко І.В.
Ухвалою суду від 24.03.2026 відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю “АВТОСЕРВІС БУХТА 99А” у задоволенні клопотання про заміну заходу забезпечення позову.
Ухвалою суд від 24.03.2026 розгляд справи відкладено на 21.04.2026.
21.04.2026 від представника ТОВ “АВТОСЕРВІС БУХТА 99А” надійшло клопотання про долучення доказів, в якому зазначено, що ТОВ “КОММУНАЛЬНИК” сплачено заборгованість, на підтвердження обставин в судому засіданні буде надано оригінали документів, які підтверджують сплату боргу. 
Також представником ТОВ “АВТОСЕРВІС БУХТА 99А” подано заяву, якою зазначено, що докази на підтвердження витрат ТОВ "АВТОСЕРВІС БУХТА 99А" на правничу допомогу будуть подані протягом 5 днів з дня ухвалення рішення у справі.
Ухвалою суду від 21.04.2026 розгляд справи відкладено до 29.04.2026.
21.04.2026 від відповідача 3 надішли до суду докази сплати заборгованості за рішенням суду №908/617/25.
В зв`язку з перебуванням судді на лікарняному, судове засідання призначено на 20.05.2026.
14.05.2026 Запорізька міська рада подала до суду заяву, якою зазначила, що ТОВ «КОМУНАЛЬНИК», на виконання судового рішення по справі № 908/617/25, помилково сплатило судовий збір у розмірі 5880,48 грн на інший рахунок, у зв`язку з чим останньому необхідно звернутись до департаменту фінансової та бюджетної політики Запорізької міської ради щодо повернення помилково сплачених коштів для подальшого перерахування за призначенням (лист департаменту фінансової та бюджетної політики Запорізької міської ради від 30.04.2026 №06.1-14/785 додається). 
В судовому засіданні 20.05.2026 заслухано вступне слово представників сторін. 
Позивач позов підтримав, просить визнати договори недійсними.
Представник відповідача 3 в судовому засіданні 20.05.2026 проти позову заперечив.
Протокольною ухвалою суду від 20.05.2026 в засіданні оголошено перерву до 21.05.2026.
21.05.2026 від відповідача ТОВ «КОМУНАЛЬНИК» надійшла копія квитанції про сплату судового збору, стягнутого у справі №908/617/25, на розрахунковий рахунок зазначений Запорізькою міською радою. 
Відповідно до ст. 222 Господарського процесуального кодексу України, здійснювалося повне фіксування судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу.
В засіданні суду 21.05.2026 здійснено безпосереднє дослідження доказів, поданих учасниками спору.
У судовому засіданні 21.05.2026, на підставі ст. 217 ГПК України суд закінчив з`ясування обставин та перевірки їх доказами і перейшов до судових дебатів.
Представник позивача підтримав позовні вимоги, просив суд позов задовольнити.
Представники відповідачів після перерви в судове засідання 21.05.2026 не з`явились.
В судовому засіданні 21.05.2026 суд визнав наявні документи достатніми для об`єктивного та всебічного розгляду спору, внаслідок чого після переходу до стадії ухвалення судового рішення, в судовому засіданні, в порядку статті 240 Господарського процесуального кодексу України, проголошено скорочене судове рішення (вступну та резолютивну частини) та повідомлено, що повний текст рішення буде складено протягом десяти днів з дня проголошення вступної та резолютивної частин рішення.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:
13.03.2025 Запорізька міська рада звернулась до Господарського суду Запорізької області з позовною заявою до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМУНАЛЬНИК» про стягнення 490 040,02 грн доходу, отриманого від безпідставно набутого майна за період з 06.04.2023 по 31.12.2024 включно (справа № 908/617/25 у порядку спрощеного позовного провадження). 
Під час розгляду судом справи № 908/617/25 було встановлено, що ТОВ “КОМУНАЛЬНИК” в період з 06.04.2023 по 31.12.2024 користувалося земельною ділянкою комунальної власності з кадастровим номером 2310100000:01:009:0046 без відповідної правової підстави, тому, виходячи з положень ст. ст. 1212, 1214 ЦК України, у ТОВ “КОМУНАЛЬНИК” виник обов`язок з відшкодування Запорізькій міській раді недоотриманих нею доходів від користування земельною ділянкою в розмірі 490 040,02 грн. 
Рішенням Господарського суду Запорізької області від 05.06.2025 у справі № 908/617/25, яке набрало законної сили 13.08.2025, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМУНАЛЬНИК» на користь Запорізької міської ради 490 040,02 грн доходу, отриманого від безпідставно набутого майна за період з 06.04.2023 по 31.12.2024, та 5880,48 грн судового збору.
18.08.2025 Господарським судом Запорізької області на виконання рішення суду від 05.06.2025 видано відповідний наказ про примусове стягнення. 
Постановою приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Проценком А.Ю. від 24.09.2025 наказ Господарського суду Запорізької області № 908/617/25 від 18.08.2025 повернуто стягувану. 
В постанові приватного виконавця зазначено, що в ході примусового виконавчого провадження приватним виконавцем вжито всіх необхідних заходів примусового виконання, спрямованих на забезпечення фактичного виконання рішення, зокрема, накладено арешти на все рухоме/нерухоме майно та розрахункові рахунки боржника, у відповідності до чого встановлено, що у боржника відсутні кошти та розрахункових рахунках, рухоме та нерухоме майно, на яке може бути звернено стягнення в рахунок погашення заборгованості перед стягувачем, а здійсненні виконавцем відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень заходи щодо розшуку такого мана виявилися безрезультатними. 
Після ухвалення рішення суду у справі № 908/617/25 ТОВ «КОМУНАЛЬНИК» та ТОВ «АВТОСЕРВІС БУХТА 99А» укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна (закрита стоянка для техніки з офісом літ. А-2, площею 399,2 кв.м.), розташованого на земельній ділянці кадастровий номер 2310100000:01:009:0046, площею 0,8266 га, від 27.06.2025, зареєстрований в реєстрі за № 791 та посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Кардаш Я.О. (далі- Договір 1); договір купівлі-продажу нерухомого майна (побутова будівля літ. Д, прибудова Д', загальною площею 73,1 кв.м.), розташованого на земельній ділянці кадастровий номер 2310100000:01:009:0046, площею 0,8266 га, від 27.06.2025, зареєстрований в реєстрі за № 792 та посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Кардаш Я.О.( далі – Договір 2); договір купівлі-продажу нерухомого майна (сховище для посипочного матеріалу літ. Б, загальною площею 117,9 кв.м.), розташованого на земельній ділянці кадастровий номер 2310100000:01:009:0046, площею 0,8266 га, від 27.06.2025, зареєстрований в реєстрі за № 793 та посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Кардаш Я.О.(далі Договір 3).
Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 08.08.2025 №438713988 нерухоме майно за договорами перейшло у власність ТОВ «АВТОСЕРВІСБУХТА 99А».
Відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Товариство з обмеженою відповідальністю «АВТОСЕРВІС БУХТА 99А» зареєстровано як юридична особа 25.06.2025 з ідентифікаційним кодом 45860512 за адресою: АДРЕСА_1 , засновник та кінцевий бенефіціар – ОСОБА_1 .
Відповідно до п. 1.1 Договору купівлі-продажу нерухомого майна (зареєстрованого в реєстрі за № 791), ТОВ «КОМУНАЛЬНИК» передало у власність, а ТОВ «АВТОСЕРВІС БУХТА 99А» прийняло у власність належну продавцю закриту стоянку для техніки з офісом літ. А-2, що знаходиться за адресою: м.Запоріжжя, вул. Крива Бухта, буд. 99а , загальною площею 399,2 кв.м., розташовану на земельній ділянці площею 0,8266 га, кадастровий номер земельної ділянки 2310100000:01:009:0046.
Продаж нерухомого майна сторони здійснюють за 49 946,00 грн, які покупець зобов`язується внести на розрахунковий рахунок ТОВ «КОМУНАЛЬНИК» протягом десяти днів з дня підписання цього договору (п. 2.1 Договору 1). 
Згідно з п. 2.2 Договору 1, балансова вартість нерухомого майна відповідно до балансової довідки від 25.06.2025, виданої ТОВ «КОМУНАЛЬНИК», складає 49 946,00 грн.
Відповідно до п. 3.1 Договору 1, цей договір набуває чинності з моменту підписання його сторонами, нотаріального посвідчення та державної реєстрації права, яка здійснюється після завершення нотаріального посвідчення цього Договору у межах строків, передбачених чинним законодавством України. 
Згідно з п. 1.1 Договору купівлі-продажу нерухомого майна (зареєстрованого в реєстрі за № 792), ТОВ «КОМУНАЛЬНИК» передало у власність, а ТОВ «АВТОСЕРВІС БУХТА 99А» прийняло у власність належну продавцю побутову будівлю літ. Д, прибудова Д`, що знаходиться за адресою: м.Запоріжжя, вул. Крива Бухта, буд. 99а , загальною площею 73,1 кв.м., розташовану на земельній ділянці площею 0,8266 га, кадастровий номер земельної ділянки 2310100000:01:009:0046.
Продаж нерухомого майна сторони здійснюють за 5000,00 грн, які покупець зобов`язується внести на розрахунковий рахунок ТОВ «КОМУНАЛЬНИК» протягом десяти днів з дня підписання цього договору (п. 2.1 Договору 2). 
Згідно з п. 2.2 Договору 2, балансова вартість нерухомого майна відповідно до балансової довідки від 25.06.2025, виданої ТОВ «КОМУНАЛЬНИК», складає 5 000,00 грн.
Відповідно до п. 3.1 Договору 2, цей договір набуває чинності з моменту підписання його сторонами, нотаріального посвідчення та державної реєстрації права, яка здійснюється після завершення нотаріального посвідчення цього Договору у межах строків, передбачених чинним законодавством України. 
Згідно з до п. 1.1 Договору купівлі-продажу нерухомого майна (зареєстрованого в реєстрі за № 793), ТОВ «КОМУНАЛЬНИК» передало у власність, а ТОВ «АВТОСЕРВІС БУХТА 99А» прийняло у власність належне продавцю сховище для посипочного матеріалу літ. Б, що знаходиться за адресою: м.Запоріжжя, вул. Крива Бухта, буд. 99а , загальною площею 117,9 кв.м., розташоване на земельній ділянці площею 0,8266 га, кадастровий номер земельної ділянки 2310100000:01:009:0046.
Продаж нерухомого майна сторони здійснюють за 40 978,00 грн, які покупець зобов`язується внести на розрахунковий рахунок ТОВ «КОМУНАЛЬНИК» протягом десяти днів з дня підписання цього договору (п. 2.1 Договору 2). 
Згідно з п. 2.2 Договору 3, балансова вартість нерухомого майна відповідно до балансової довідки від 25.06.2025, виданої ТОВ «КОМУНАЛЬНИК», складає 40978,00 грн.
Відповідно до п. 3.1 Договору 3, цей договір набуває чинності з моменту підписання його сторонами, нотаріального посвідчення та державної реєстрації права, яка здійснюється після завершення нотаріального посвідчення цього Договору у межах строків, передбачених чинним законодавством України. 
Позивач вказує, що його законний інтерес у справі про визнання недійсними договорів купівлі-продажу нерухомого майна від 27.06.2025 полягає у забезпеченні можливості реалізувати своє право на отримання виконання рішення суду у справі №908/617/25, яким на користь Запорізької міської ради з ТОВ «КОМУНАЛЬНИК» стягнуто недоотриманий дохід від користування земельною ділянкою в розмірі 490 040,02 грн.
Позивач вважає, що вчинені відповідачами правочини, укладені з метою ухилення від виконання зобов`язання щодо стягнення заборгованості за користування земельною ділянкою без правовстановлюючих документів у розмірі 490 040,02 грн та 5 880,48 грн судового збору (разом 495 920,50 грн) за наслідками розгляду судової справи № 908/617/25. 
Підставою для звернення до суду Запорізька міська рада визначає умисні дії відповідача 1, які полягають у відчужені усього нерухомого майна після розгляду справи № 908/617/25, внаслідок чого відповідач 1 став неплатоспроможним при наявності в нього заборгованості перед місцевим бюджетом.
Позивач вважає, що оспорювані правочини укладені відповідачами з порушенням засад ст.3 Цивільного кодексу України чим порушено права Запорізької міської ради. 
Проаналізувавши матеріали та фактичні обставини справи, оцінивши надані письмові докази у їх сукупності, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню повністю, виходячи з наступного. 
Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачено статтею 16 ЦК України.
Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Спосіб захисту порушеного права або інтересу має бути таким, щоб у позивача не виникала необхідність повторного звернення до суду. (висновки сформульовані у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16, від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц, від 01.10.2019 у справі № 910/3907/18, від 06.04.2021 у справі № 910/10011/19).
Відповідно до частин першої, другої статті 5 ГПК України здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Отже, розглядаючи справу суд має з`ясувати: 1) чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; 2) чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права позивача; 3) чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права у спірних правовідносинах.
Cтаття 14 ГПК України визначає принцип диспозитивності господарського судочинства та встановлює, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Звертаючись до суду у цій справі, прокурор посилався на ст., ст. 203, 509 ЦК України, ст. 193 ГК України та просив визнати оспорювані правочини недійсним.
Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку.
Згідно зі статтею 16 ЦК України визнання правочину недійсним є одним із передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів, а загальні вимоги щодо недійсності правочину передбачені статтею 215 цього ж Кодексу.
Так, відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлено законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (частина друга статті 215 ЦК України). Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, установлених законом, такий правочин може бути визнано судом недійсним (оспорюваний правочин) (частина третя статті 215 ЦК України).
Нікчемний правочин є недійсним у силу прямої вказівки закону за фактом наявності певної умови (обставини). Натомість оспорюваний правочин ЦК України імперативно не визнає недійсним, допускаючи можливість визнання його таким у судовому порядку на вимогу однієї зі сторін або іншої заінтересованої особи, якщо в результаті судового розгляду буде доведено наявність визначених законодавством підстав недійсності правочину в порядку, передбаченому процесуальним законом.
При цьому оспорюваний правочин є вчиненим, породжує юридично значущі наслідки, обумовлені ним, й у силу презумпції правомірності правочину за статтею 204 ЦК України вважається правомірним, якщо не буде визнаний судом недійсним.
Таким чином, при вирішенні позову про визнання недійсним оспорюваного правочину підлягають застосуванню загальні приписи статей 3, 15, 16 ЦК України, які передбачають право кожної особи на судовий захист саме порушеного цивільного права.
Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Згідно з частиною першою статті 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.
Реалізуючи передбачене статтею 55 Конституції України, статтею 4 ГПК України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.
Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Водночас зазначені норми не означають, що кожний позов, поданий до суду, має бути задоволений. Якщо позивач не довів порушення його права чи безпосереднього інтересу, в позові слід відмовити. Близький за змістом правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.09.2021 у справі № 761/45721/16-ц.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що підставою для звернення особи до суду є наявність у неї порушеного права та/або законного інтересу. Таке звернення здійснюється особою, якій це право належить, і саме з метою його захисту. Відсутність обставин, які підтверджували б наявність порушення права та/або законного інтересу особи, за захистом якого вона звернулася, є підставою для відмови у задоволенні такого позову.
Особа, яка звертається до суду з позовом вказує у позові власне суб`єктивне уявлення про її порушене право та/або охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.
У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, у тому числі, щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах.
Оцінка предмета заявленого позову, а відтак наявності підстав для захисту порушеного права та/або інтересу позивача, про яке ним зазначається в позовній заяві, здійснюється судом, на розгляд якого передано спір, крізь призму оцінки спірних правовідносин та обставин (юридичних фактів), якими позивач обґрунтовує заявлені вимоги.
Такий правовий висновок Верховного Суду викладений у постановах від 19.09.2019 у справі № 924/831/17, від 28.11.2019 у справі № 910/8357/18, від 22.09.2022 у справі № 924/1146/21, від 06.10.2022 у справі № 922/2013/21, від 17.11.2022 у справі № 904/7841/21).
У справі, що розглядається, позивач звернувся до суду з позовом про визнання недійсними оспорюваних правочинів як таких, що є фраудаторними та спрямованими на свідоме вчинення дій, що призвели до унеможливлення виконання рішення Господарського суду Запорізької області від 05.06.2025 у справі № 908/617/25. 
Обставинами, які на думку Запорізької міської ради, вказують на фраудаторність спірних правочинів, є: момент вчинення правочинів, а саме те, що договори купівлі-продажу нерухомого майна укладені 27.06.2025, після розгляду Господарським судом Запорізької області справи про стягнення доходу, отриманого від безпідставно набутого майна та ухвалення рішення про стягнення з відповідача 1 коштів у розмірі 495 920,50 грн; шкода, яка завдається позивачу укладеними правочинами, тому як позивач позбавляється законного права щодо використання правомірно очікуваних коштів з недоотриманої плати за землю від відповідача 1 на розвиток територіальної громади міста Запоріжжя та виконання повноважень з вирішення питань місцевого значення тощо.
Судом встановлено, що станом на час вирішення даної справи, стягнутий з ТОВ “КОМУНАЛЬНИК» на користь Запорізької міської ради дохід, отриманий від безпідставно набутого майна в сумі 490 040,02 грн повністю перерахований на рахунок стягувача, а також перераховано і стягнутий за рішенням суду судовий збір в розмірі 5880,40 грн.
На підтвердження сплати, стягнутого боргу за рішенням суду у справі № 908/617/25 ТОВ «КОМУНАЛЬТНИК» надано в матеріали справи копії платіжних документів від 21.04.2026: №1.628440583.1 на суму 45940,50 грн, №2.628419433.1 на суму 15000,00 грн, №2.628432563.1 на суму 15000,00 грн, №2.628406949.1 на суму 15000,00 грн з призначенням платежу «оплата боргу за рішенням суду по справі № 908/617/25 від ТОВ «КОМУНАЛЬНИК» через Колобердянко І.В.», №1.673901673.1 від 2.05.2026 на суму 5900,00 грн з призначенням платежу «сплата судового збору за рішенням суду по справі № 908/617/25 ТОВ «КОМУНАЛТНИК».
З додаткових пояснень, наданих суду Запорізькою міською радою 14.05.2026, встановлено, що відповідач 1 сплатив на користь позивача борг стягнутий за рішенням суду у справі № 908/617/25 за належними реквізитами: Отримувач – ГУК у Зап. обл/ТГ м.Запоріжжя/24060300, Код отримувача (ЄДРПОУ) – 37941997, Банк отримувача – Казначейство України (ел. адм. подат.), Номер рахунку (IBAN) – UA318999980314090544000008479, Код класифікації доходів бюджету: 24060300, Найменування коду класифікації доходів бюджету: Інші надходження.
За таких обставин, на теперішній час рішення Господарського суду Запорізької області від 05.06.2025 у справі № 908/617/25 виконано у повному обсязі.
Отже, на момент вирішення судом спору у даній справі порушення інтересів територіальної громади міста Запоріжжя через невиконання рішення суду від 05.06.2025 у справі № 908/617/25 відсутнє через повне та фактичне виконання боржником ТОВ “КОМУНАЛЬНИК” зазначеного судового рішення.
Цивільний кодекс України визначає правочин як дію особи, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, шляхом укладання правочинів суб`єкти цивільних відносин реалізують свої правомочності, суб`єктивні цивільні права за допомогою передачі цих прав іншим учасникам.
Одним із способів захисту цивільних прав та інтересу є визнання правочину недійсним (пункт 2 частини другої статті 16 ЦК України).
Відповідно до статей 16, 203, 215 ЦК України для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є:
- пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорювання правочину;
- встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду.
Близький за змістом правовий висновок сформований, зокрема, у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.02.2021 у справі № 904/2979/20, у постанові Верховного Суду від 28.11.2019 у справі № 910/8357/18.
Вимоги заінтересованої особи, яка в судовому порядку домагається визнання правочину недійсним, спрямовані на приведення сторін недійсного правочину до того стану, який саме вони, сторони, мали до вчинення правочину. Власний інтерес заінтересованої особи полягає в тому, щоб предмет правочину перебував у власності конкретної особи чи щоб сторона (сторони) правочину перебувала у певному правовому становищі, оскільки, від цього залежить подальша можливість законної реалізації заінтересованою особою її прав.
Такий висновок міститься в постанові Верховного Суду у складі суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 19.02.2021 у справі № 904/2979/20, у постанові Верховного Суду України від 25.05.2016 у справі № 6-605цс16.
Свобода договору, яка передбачає, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, і свобода підприємницької діяльності, яка полягає у самостійному здійсненні без обмежень будь-якої підприємницької діяльність, не забороненої законом, є ключовими засадами цивільного права та господарського права, закріпленими у статтях 3, 627 ЦК України, статтях 6, 43 Господарського кодексу України. Визнання договору недійсним за позовом третьої особи, не сторони договору, є суттєвим втручанням держави у зазначені принципи і порушений інтерес особи має бути таким, що вимагає такого втручання і таке втручання має бути єдиним можливим способом виправлення правової ситуації
Аналогічний висновок викладений у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 19.02.2021 у справі № 904/2979/20.
Отже, крім учасників правочину (сторін договору), позивачем у справі про визнання недійсним правочину може бути будь-яка заінтересована особа, чиї права та охоронювані законом інтереси порушує цей правочин. (Правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 387/515/18).
Водночас у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 27.01.2020 у справі № 761/26815/17 міститься висновок про те, що недійсність правочину, договору, акта органу юридичної особи чи документу, як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. По своїй суті ініціювання спору про недійсність правочину, договору, акта органу юридичної особи чи документу не для захисту цивільних прав та інтересів є недопустимим.
Таким чином, у господарському провадженні особами здійснюється реалізація права на захист їх цивільних прав за допомогою способів захисту.
Виходячи з наведених норм, при розгляді позову про визнання недійсним оспорюваного правочину судом повинно вирішуватися питання про спростування презумпції правомірності правочину та має бути встановлено не лише наявність підстав, з якими закон пов`язує визнання правочину недійсним, але й чи було порушене цивільне право або інтерес особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право (інтерес) порушене та в чому полягає порушення.
За таких обставин, особа, яка звертається до суду з позовом про визнання недійсним договору (чи його окремих положень), повинна довести конкретні факти порушення її майнових прав та інтересів, а саме: має довести, що її права та законні інтереси безпосередньо порушені оспорюваним договором і в результаті визнання його (чи його окремих положень) недійсним майнові права заінтересованої особи буде захищено та відновлено.
Поряд із цим відсутність порушення прав та законних інтересів позивача є самостійною, достатньою підставою для відмови у позові. (Така правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 04.12.2019 у справі № 910/15262/18, від 03.03.2020 у справі № 910/6091/19)
У названих постановах Верховного Суду також відзначено, що у разі з`ясування обставин відсутності порушеного права позивача (що є самостійною, достатньою підставою для відмови у позові), судам не потрібно вдаватись до оцінки спірного правочину на предмет його відповідності положенням законодавства.
Аналогічну правову позицію викладено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 04.12.2019 у справі № 910/15262/18, від 03.03.2020 у справі № 910/6091/19, від 16.10.2020 у справі № 910/12787/17.
Враховуючи вище викладене у сукупності, суд дійшов висновку, що оскільки судом встановлено відсутність станом на час вирішення спору судом порушення інтересів територіальної громади міста Запоріжжя через невиконання судового рішення у справі № 908/617/25 (21.04.2025 судове рішення фактично виконане перерахуванням коштів на користь стягувача), крім того позивач не довів наявності іншого порушеного права (інтересу) держави, у задоволенні позову Запорізької міської ради слід відмовити виключно з підстав відсутності порушення цивільних прав та законних інтересів держави.
При цьому, доводи позивача, що дії відповідачів у даній справі стосовно укладення оспорюваних правочинів були свідомими та вчиненими через усвідомлення ризику звернення стягнення на нерухоме майно, яке було предметом оспорюваних правочинів, не спростовують висновків суду щодо відсутності підстав для задоволення позову.
Відповідно до частини першої статті 2 ГПК України, завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
Суд зазначає, що до господарського суду має право звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється. (ст. 45 ГПК України) Тобто в контексті цієї норми має значення лише суб`єктивне уявлення особи про те, що її право чи законний інтерес потребує захисту. Виключно суб`єктивний характер заінтересованості як переконаності в необхідності судового захисту суб`єктивного матеріального права чи законного інтересу може підтверджуватися при зверненні до суду лише посиланням на таку необхідність самої заінтересованої особи. Саме тому суд не вправі відмовити у прийнятті позовної заяви з тих лише підстав, що не вбачається порушення матеріального права чи законного інтересу позивача, або заявник без належних підстав звернувся до суду в інтересах іншої особи.
Рішення суду про задоволення позову може бути прийнято виключно у тому випадку, коли подані позивачем докази дозволять суду зробити чіткий, конкретний та безумовний висновок про обґрунтованість та законність вимог позивача.
Необхідною умовою застосування судом певного способу захисту є наявність певного суб`єктивного права (інтересу) у позивача та порушення (невизнання або оспорювання) цього права (інтересу) з боку відповідача.
На позивача покладено обов`язок обґрунтувати своєї вимоги поданими до суду доказами, тобто, довести, що його права та інтереси порушуються, оспорюються чи не визнаються, а тому потребують захисту.
Вимога п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітися як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь вмотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право кожного на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. При цьому виконання рішень, винесених судом, є невід`ємною частиною «права на суд», адже в іншому випадку положення статті 6 Конвенції будуть позбавлені ефекту корисної дії (пункти 34, 37 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бурдов проти Росії»).
Відповідно до ст.ст. 7, 13 Господарського процесуального кодексу України, правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин. Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. 
Відповідно до статті 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст.ст. 73, 77 ГПК України).
Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. 
За встановлених судом фактичних обставин суд визнає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню. 
Враховуючи вище наведене, в задоволенні позову відмовляється повністю.
Згідно зі ст. 129 ГПК України, приймаючи до уваги висновок суду про наявність порушення інтересів територіальної громади міста Запоріжжя невиконаням судового рішення у справі № 908/617/25 станом на час звернення Запорізької міської ради до суду з позовом у даній справі, з огляду на принципи добросовісності, розумності і справедливості, суд вважає за доцільне покласти судові витрати зі сплати судового збору на відповідачів у даній справі порівну, оскільки спір доведено до суду саме з їх вини.
Судом зазначається, що при зверненні Запорізькою міською радою з позовом, що розглянуто було сплачено судовий збір в розмірі 11997,86 грн (2422,20 грн платіжною інструкцією № 1273 від 06.10.2025 та 9575,46 грн платіжною інструкцією №1137 від 03.09.2025).
При цьому належним є розмір судового збору за позовні вимоги у даній справі – 7267,20 грн, як за три немайнові вимоги, з застосуванням коефіцієнту 0,8 на підставі ст. 4 Закону України «Про судовий збір».
Також Запорізькою міською радою під час розгляду справи було заявлено три заяви про забезпечення позову, за які сплачено судовий збір в загальному розмірі 3753,4 грн (платіжна інструкція № 1274 від 06.10.2025 на суму 1211,20 грн, платіжна інструкція № 1471 від 18.11.2025 на суму 1211,20 грн, платіжна інструкція № 211 від 24.02.2026 на суму 1331,00 грн).
Ухвалою суду від 22.10.2025 у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.
Ухвалою суду від 27.11.2025 у задоволенні заяви про забезпечення позову було відмовлено, проте Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 04.03.2026 ухвалу від 27.11.2025 було скасовано, а заяву Запорізької міської ради про забезпечення позову у справі № 908/3173/25 задоволено.
Також ухвалою суду від 27.02.2026 заяву Запорізької міської ради про забезпечення позову у справі № 908/3173/25 задоволено, вжито заходи забезпечення позову. 
Таким чином, враховуючи викладене з відповідачів на користь Запорізької міської ради підлягає стягненню судовий збір в розмірі 9809,40 грн, тобто по 4904,7 грн з кожного. 
Відповідно до приписів частин 9, 10 ст. 145 ГПК України, у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову, суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. В такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.
На підставі визначеного, суд скасовує заходи забезпечення позову у даній справі.
Керуючись ст.ст. 42, 123, 129, 145, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд 

В И Р І Ш И В:

1. У задоволені позову відмовити повністю. 
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “КОМУНАЛЬНИК” (69002, м.Запоріжжя, вул. Крива Бухта, буд. 99А, ідентифікаційний код 19273025) на користь Запорізької міської ради (69105, м. Запоріжжя, пр-т Соборний, буд. 206, ідентифікаційний код 04053915) витрати по сплаті судового збору в розмірі 4 904,70 грн (чотири тисячі дев`ятсот чотири гривні 70 коп.).
3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “АВТОСЕРВІС БУХТА 99А” (69002, м. Запоріжжя, вул. Крива Бухта, буд. 99А, ідентифікаційний код 45860512) на користь Запорізької міської ради (69105, м. Запоріжжя, пр-т Соборний, буд. 206, ідентифікаційний код 04053915) витрати по сплаті судового збору в розмірі 4 904,70 грн (чотири тисячі дев`ятсот чотири гривні 70 коп.).
4. Видати накази після набрання рішенням законної сили. 
5. Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою суду від 27.02.2026, а саме скасувати арешт на нерухоме майно: 
- закрита стоянка для техніки з офісом літ. А-2, загальною площею 399,2 кв.м., розташована за адресою: м. Запоріжжя, вул. Крива Бухта, буд. 99а (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 837112423101); 
- будівля, комплекс нежитлових будівель, загальною площею 3280,4 кв.м., розташоване за адресою: м. Запоріжжя, вул. вул. Крива Бухта, буд. 99а (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 118950823101). 
Скасувати заборону Товариству з обмеженою відповідальністю “АВТОСЕРВІС БУХТА 99А” (ідентифікаційний код 45860512, 69002, м. Запоріжжя, вул. вул. Крива Бухта, буд. 99а) вчиняти реєстраційні дії щодо об`єктів нерухомого майна: закрита стоянка для техніки з офісом літ. А-2, загальною площею 399,2 кв.м., розташована за адресою: м. Запоріжжя, вул. Крива Бухта, буд. 99а (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 837112423101); будівля, комплекс нежитлових будівель, загальною площею 3280,4 кв.м., розташовані за адресою: м. Запоріжжя, вул. вул. Крива Бухта, буд. 99а (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 118950823101).
6. Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті постановою Центрального апеляційного господарського суду від 04.03.2026, а саме скасувати арешт на нерухоме майно:
- закриту стоянку для техніки з офісом літ. А-2, загальною площею 399,2 кв.м., яка розташована за адресою: м. Запоріжжя, вул. Крива Бухта, буд. 99а (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 837112423101);
- побутову будівлю літ. Д, прибудова Д', загальною площею 73,1 кв.м., яка розташована за адресою: м. Запоріжжя, вул. Крива Бухта, буд. 99а (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 793732123101);
- сховище для посипочного матеріалу літ.Б, загальною площею 117,9 кв.м., яке розташоване за адресою: м. Запоріжжя, вул. вул. Крива Бухта, буд. 99а (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 118950823101).

Повний текст рішення складено та підписано 29.05.2026.

Суддя І.В. Давиденко 

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.