Справа № 638/12228/26
Провадження № 3/638/2691/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2026 року           м. Харків

Суддя Шевченківського районного суду м. Харкова Шамраєв М.Є., розглянувши справу про адміністративні правопорушення, передбачених ст. 130. ст. 124, ст. 122-4 КУпАП, відносно
ОСОБА_1 ,     ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянин України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 

УСТАНОВИВ:

24.05.2026 року о 20 годині 00 хвилин  ОСОБА_1 керував автомобілем Mercedes-Benz ML-270 номерний знак НОМЕР_2 біля будинку 2 по вул. Суходольська в м. Ізюм, в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинки автомобіля зі згоди водія у встановленому законом порядку із застосуванням приладу «DRAGER ARLJ-0184» під відеофіксацію, результат 2,18 % промілє.
Своїми діями  ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9А Правил дорожнього руху, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
За цим фактом 24.05.2026 року о 23 годині 03 хвилин поліцейським Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області старшим сержантом поліції Шавлак С.О. складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 674680.
Крім того, 24.05.2026 року о 20 годині 00 хвилин біля будинку 2 по вул. Суходольська в м. Ізюм водій  ОСОБА_1 керував автомобілем Mercedes-Benz ML-270 номерний знак НОМЕР_2 скоїв дорожньо-транспортну пригоду, а саме здійснив зіткнення з мотоциклом Кавасакі z750 номерний знак НОМЕР_3 , що рухався в зустрічному напрямку, після чого місце пригоди залишив.
Своїми діями ОСОБА_1  порушив вимоги п. 2.10А Правил дорожнього руху, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП, за що передбачена відповідальність за ст. 122-4 КУпАП.
За цим фактом 25.05.2026 року о 00 годині 06 хвилин поліцейським Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області старшим сержантом поліції Шавлак С.О. складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 674725.
24.05.2026 року о 20 годині 00 хвилин біля будинку 2 по вул. Суходольська в м. Ізюм водій  ОСОБА_1 керував автомобілем Mercedes-Benz ML-270 номерний знак НОМЕР_2 не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не стежив за дорожньою обстановкою, не дотримався безпечного інтервалу, внаслідок чого допустив зіткнення з мотоциклом Кавасакі z750 номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався в зустрічному напрямку у зв`язку з чим транспортні засоби отримали механічні пошкодження та заподіяна матеріальна шкода.
Своїми діями  ОСОБА_1  порушив вимоги п. 12.1 та п. 13.1 Правил дорожнього руху, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.
За цим фактом 24.05.2026 року о 23 годині 47 хвилин поліцейським Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області старшим сержантом поліції Шавлак С.О. складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 674714.
Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП постановою судді від 03.06.2026 року адміністративні матеріали справи № 638/12228/25 (провадження № 3/638/2691/26), № 638/12231/26 (провадження №3/638/2692/26), № 638/12232/26 (провадження №3/638/2693/26) щодо притягнення до адміністративної відповідальності притягуваного:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ст. 122-4, ч. 1 ст. 130 КУпАП, об`єднати в одне провадження, присвоївши їм єдиний номер справи № 638/12228/25 (провадження № 3/638/2691/26).
У судове засідання ОСОБА_1  не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся шляхом направлення повісток за адресою, указаною в протоколах, натомість поштові відправлення були повернуті до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». 
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1  було достовірно відомо про складення відносно нього матеріалів про притягнення до адміністративної відповідальності та їх розгляд подальший розгляд у Шевченківському районному суді міста Харкова. Як вбачається з даних протоколів про адміністративні правопорушення та відеозаписів, долучених до матеріалів справи,  ОСОБА_1  будь-яких зауважень щодо правильності зазначення його місця проживання не висловлював, про зміну місця проживання суд не повідомляв, дані щодо будь-якої іншої адреси його місця проживання в матеріалах справи відсутні.
Таким чином, судом було вжито необхідних заходів для виклику притягуваного до суду та реалізації в такий спосіб його права приймати участь в розгляді справи.
Як вбачається з положень п. 7 ч. 2 ст. 129 Конституції України, однією з основних конституційних засад судочинства є розумність строків розгляду справи судом.
Розгляд справи протягом розумного строку гарантовано і ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Згідно ч. 1 ст. 277 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.
Виходячи з положень ст. 268 КУпАП, під час розгляду даної категорії справ присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою.
В п. 41 рішення Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» зазначено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі "Олександр Шевченко проти України" ( 974_256 ) (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та "Трух проти України" (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява N 50966/99, від 14 жовтня 2003 року).
Верховним Судом в п. 34 постанови від 12 березня 2019 року по справі № 910/9836/18 також зазначено, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й в осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Тож суд доходить висновку про можливість розгляду справи без участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Вчинення  ОСОБА_1  адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується наступними доказами у справі, дослідженими та оціненими судом у їх сукупності та взаємозв`язку:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 674680 від 24.05.2026, в якому зазначено, що  ОСОБА_1  пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «DRAGER ARLJ-0184» на місці зупинки автомобіля.
У зазначеному протоколі, який відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, викладено вищевказані фактичні обставини, вони містять підписи осіб, що склали протоколи, а також підписи особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
-письмовими поясненнями ОСОБА_3 від 24.05.2026; 
- письмовими поясненнями  ОСОБА_1 ; 
- довідкою, виданою начальником САП Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області капітаном поліції Спорник Р., про те, що згідно облікових даних ІКС ІПНП  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідчення водія не отримував;
- переглянутими відеозаписами на місці зупинки транспортного засобу під відеофіксацію бодікамерами; 
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та звітом приладу «DRAGER ARLJ-0184» до нього від 24.05.2026, за яким рівень алкоголю 2,18 % промілє.
Частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до п. 2.9.а Правил дорожнього руху водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Таким порядок визначений Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735.
Так, з огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі – поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану (п.2 розділу І Інструкції). Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці (п.3 розділу І Інструкції). Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість (п.4 розділу І Інструкції).
Згідно з п. 6 розділу І Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться:
- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі – спеціальні технічні засоби);
- лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря – фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначено, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави. За результатами розгляду вказаної справи, Суд не встановив порушень прав заявників, передбачених ч. 1,2 ст. 6 Європейської Конвенції з прав людини.
Виходячи з вказаних доказів, суд вважає, що вина  ОСОБА_1  вищевказаними матеріалами адміністративної справи повністю підтверджується і своїми діями останній скоїв правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, як керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння.
Вчинення  ОСОБА_1  адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, ст. 124 КУпАП, підтверджується наступними доказами у справі, дослідженими та оціненими судом у їх сукупності та взаємозв`язку:
- протоколами про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 674725 від 25.05.2026 та серії ЕПР1 № 674714 від 24.05.2026; У зазначених протоколах, які відповідають вимогам ст. 256 КУпАП, викладено вищевказані фактичні обставини, вони містять підписи осіб, що склали протоколи, а також підписи особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
-копією письмового поясненнями ОСОБА_3 від 24.05.2026; 
-письмовими поясненнями  ОСОБА_1 ; 
-схемою місця ДТП від 24.05.2026 та фототаблицями до неї;
-довідкою, виданою начальником САП Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області капітаном поліції Спорник Р., про те, що згідно облікових даних ІКС ІПНП  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідчення водія не отримував.
Таким чином, під час розгляду справи встановлено, що 24.05.2026,  ОСОБА_1  порушив вимоги п. 2.10А, п. 12.1, п. 13.1 ПДР України, вчинив адміністративні правопорушення, передбачені 122-4, ст. 124 КУпАП.
Проаналізувавши матеріали адміністративної справи, суд дійшов висновку про доведеність вини  ОСОБА_1 ,у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП полягає в порушенні учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Отже, умовою настання відповідальності за ст. 124 КУпАП є в першу чергу порушення ними правил дорожнього руху, в наслідок якого були пошкоджені транспортні засоби, вантаж …, та інше майно.
Пункт 12.1 Правил дорожнього руху закріплює, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.
Відповідно до пункту 13.1 Правил дорожнього руху, водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу. 
Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП полягає в залишенні місця дорожньо-транспортної пригоди особами, до якої вони причетні, до оформлення протоколів.
Відповідно до п. 2.10А Правил дорожнього руху, у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.
Таким чином, проаналізувавши усі наявні у справі докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що вина  ОСОБА_1  у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4, ст. 124 КУпАП, за тих фактичних обставин, як вони викладені у протоколах про адміністративне правопорушення, є доведеною.
При накладенні адміністративного стягнення, відповідно до ст. ст. 33-35 КУпАП, суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність та те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила правопорушення в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником так і іншими особами.
Також при накладенні стягнення суд враховує правову позицію Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладену нею у постанові від 04.09.2023 по справі № 702/301/20, згідно з якою суд може призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами незалежно від того, чи мала така особа на момент вчинення кримінального правопорушення отримане у передбаченому законом порядку посвідчення на право керування транспортними засобами.
Мотивуючи вказану позицію Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду зазначила, зокрема, що відповідно до положень ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353-XII право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. Забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.
Положенням про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 травня 1993 року № 340, передбачено, що позбавлення водіїв права на керування транспортними засобами здійснюється відповідно до законодавства (п. 20).
Виходячи із системного аналізу зазначених норм, об`єднана палата вважає, що правова природа додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами не зводиться виключно до вилучення посвідчення водія та не вичерпується такою дією, а застосовується на певний період, тривалість якого визначається судом відповідно до санкції відповідної частини статей 286, 286-1 КК, і полягає у забороні керувати транспортними засобами.
Позбавлення права керувати транспортними засобами має відповідати загальній меті будь-якого покарання, передбаченій ч. 2 ст. 50 КК. У контексті розглядуваного питання особливої уваги набуває досягнення мети покарання щодо запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами, з дотриманням засади справедливості та принципу рівності всіх перед законом.
Так, внаслідок порушення особою, незалежно від наявності чи відсутності у неї посвідчення подія, правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту створюється реальна небезпека для життя і здоров`я інших осіб та спричиняється відповідна шкода, а тому додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами в окремих випадках є необхідним з метою попередження спричинення такою особою шкоди здоров`ю чи навіть смерті іншим особам через порушення нею правил дорожнього руху в майбутньому, а також для дієвого впливу на сприйняття суспільством, у тому числі іншими водіями.
При цьому, слід звернути увагу на підвищену суспільну небезпечність дій осіб, які керують транспортними засобами, не маючи достатніх теоретичних і практичних знань та не отримавши у передбаченому законом порядку посвідчення водія, оскільки вірогідність настання дорожньо-транспортної пригоди у такому випаду є значно вищою, а тому попереджувальна мета додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами у такому випадку набуває особливого значення.
Каральна мета такого додаткового покарання досягається як безпосередньою забороною керувати транспортними засобами (позбавлення суб`єктивного права), так і покладенням на особу у зв`язку з цим уповноваженим органом з питань пробації певних обов`язків, а також роз`яснення особі наслідків невиконання покладених обов`язків та ухилення від відбування додаткового покарання.
Підхід щодо неможливості призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами особі, яка не отримувала посвідчення водія на право керування транспортними засобами, не відповідає засаді справедливості та принципу рівності всіх перед законом, а також нівелює попереджувальну мету покарання.
Крім того, при накладанні адміністративного стягнення, суд враховує положення ст. 36 КУпАП, яка закріплює, що якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.
При визначенні  ОСОБА_1  адміністративного стягнення суд, керуючись вимогами ст. 33-35 КУпАП, враховуючи характер вчинених правопорушень та ступінь їх суспільної небезпеки, а також відомості про особу  ОСОБА_1  з урахуванням вимог ст. 36 КУпАП дійшов висновку, що необхідним для його виправлення та запобігання вчинення нових правопорушень буде призначення адміністративного стягнення за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, тобто передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Суд вважає, що такий вид адміністративного стягнення досягне мети, визначеної ст. 23 КУпАП.
Відповідно до вимог ст. 40-1 КУпАП, Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року №3674-VI з наступними змінами та доповненнями, з  ОСОБА_1  підлягає стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі, встановленому зазначеним Законом.
Керуючись ст. 33, 34, 35, 36, 126, 130, 253, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 ,     ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 130., ст. 124, ст. 122-4  КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у відповідності до ст. 36 КУпАП у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Реквізити для сплати штрафу на користь держави: отримувач коштів: ГУК Харківськ обл/Харків обл/21081300, код отримувача (код ЄДРПОУ) 37874947, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA168999980313020149000020001, код класифікації доходів бюджету 21081300, призначення платежу адміністративне стягнення у сфері забезпечення дорожнього руху.
Стягнути з ОСОБА_1 ,   ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави (отримувач коштів ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA908999980313111256000026001, код класифікації доходів бюджету 22030106) судовий збір у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн. 60 копійок.
Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
У разі несплати правопорушником штрафу у вищевказаний строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного КУпАП та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.
Строк пред`явлення постанови до виконання 3 (три) місяці.
Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Шевченківський районний суд міста Харкова протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя М.Є. Шамраєв