РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

21 травня 2026 року 	м. Рівне	№460/22720/25	

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Нор У.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом
 	Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області 	
до	Головного управління ДПС у Рівненській області 	
 	про визнання протиправними та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки), рішення, -	
В С Т А Н О В И В:
До Рівненського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі - позивач) до Головного управління ДПС у Рівненській області (далі - відповідач), визнати протиправними дії Головного управління Державної податкової служби у Рівненській області щодо винесення вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ю-119696-1700 від 26.11.2025 на суму 69656,76 грн. застосовану до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Головним управлінням ДПС у Рівненській області 26.11.2025 винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ю-119696-1700, відповідно до якої за Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області станом на 31.10.2025 обліковується заборгованість зі сплати єдиного внеску у розмірі 69 656,76 грн. Позивач зазначає, що станом як на дату винесення оскаржуваної вимоги, так і на момент звернення до суду заборгованість зі сплати єдиного внеску була відсутня, а тому вимога є безпідставною та протиправною. У зв`язку з наведеним позивач просить суд визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ю-119696-1700 від 26.11.2025.Ухвалою суду позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Ухвалою суду 15.12.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі; розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, згідно змісту якого вказав, що у спірних правовідносинах діяв в межах наданих повноважень, відтак підстави для задоволення позову відсутні.
Враховуючи те, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, то відповідно до ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Розглянувши позовну заяву, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, з огляду на таке.
Судом встановлено, що Головним управлінням ДПС у Рівненській області 26 листопада 2025 року винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ю-119696-1700, адресовану Головному управлінню Пенсійного фонду України в Рівненській області як платнику єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
У зазначеній вимозі контролюючим органом вказано, що станом на 31 жовтня 2025 року за Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області обліковується заборгованість зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у загальному розмірі 69 656,76 грн, яка складається із недоїмки, штрафних санкцій та пені.
Також у вимозі зазначено, що її сформовано на підставі даних інформаційно-телекомунікаційних систем Державної податкової служби України.
Вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ю-119696-1700 від 26.11.2025 позивач отримав 02 грудня 2025 року, що підтверджується вхідним номером 23292/8.
Відповідно до частини четвертої статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» №2464-VI від 08 липня 2010 року контролюючий орган у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, надсилає платникам єдиного внеску в паперовій та/або електронній формі вимогу про сплату недоїмки зі сплати єдиного внеску.
Зазначеною нормою також передбачено, що вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом, а платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня її отримання сплатити суми недоїмки, штрафів та пені.
Крім того, положеннями частини четвертої статті 25 Закону №2464-VI встановлено, що у разі незгоди платника єдиного внеску з розрахунком суми недоїмки такий платник має право узгодити її з контролюючим органом шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.
У разі якщо згоди між платником єдиного внеску та контролюючим органом не досягнуто, платник зобов`язаний сплатити суми недоїмки, штрафів та пені протягом десяти календарних днів з дня надходження рішення відповідного контролюючого органу або оскаржити вимогу до контролюючого органу вищого рівня чи безпосередньо до суду.
Не погоджуючись із винесеною вимогою про сплату боргу (недоїмки) №Ю-119696-1700 від 26.11.2025, Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області звернулося до суду з даним адміністративним позовом.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що станом як на дату винесення оскаржуваної вимоги, так і на момент звернення до суду, у Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області була відсутня будь-яка заборгованість зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Позивач вважає, що оскаржувана вимога сформована контролюючим органом без належних правових та фактичних підстав, за відсутності у позивача недоїмки зі сплати єдиного внеску, а відтак є протиправною та такою, що підлягає скасуванню в судовому порядку.
Вирішуючи спір по суті, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Обов`язок сплати податків платником передбачений пп.16.1.4 п.16.1 ст.16 Податкового кодексу України, відповідно до якого, платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Згідно з пп.14.1.39 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
Відповідно до пп.14.1.175 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
В силу вимог п.54.1 ст.54 Податкового кодексу України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою
Враховуючи вимоги п.56.11 ст.56 Податкового кодексу України грошове зобов`язання, самостійно визначене платником податків, не підлягає оскарженню.
Пунктом 57.3 ст.57 Податкового кодексу України передбачено, що у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.
Згідно з п.58.1 ст.58 Податкового кодексу України контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян) або якщо за результатами перевірки контролюючим органом встановлено факт: невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації; завищення розміру задекларованого від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованої платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу; заниження або завищення суми податкових зобов`язань, заявленої у податковій декларації, або суми податкового кредиту, заявленої у податковій декларації з податку на додану вартість, крім випадків, коли зазначене заниження або завищення враховано при винесенні інших податкових повідомлень-рішень за результатами перевірки.
За правилами, визначеними ст.59 Податкового кодексу України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. У разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
Судом встановлено, що відповідно до даних інформаційної системи «Податковий блок» станом на дату формування вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ю-119696-1700 від 26.11.2025 за Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області обліковувалась заборгованість зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі, визначеному в оскаржуваній вимозі.
На підтвердження зазначених обставин відповідачем до матеріалів справи надано дані інтегрованої картки платника податків, а також витяг з інформаційної системи «Податковий блок», які, на думку відповідача, свідчать про наявність підстав для формування та направлення позивачу вимоги про сплату боргу (недоїмки).
Разом із тим судом встановлено, що 01 грудня 2025 року в інтегрованій картці платника податків за відповідним видом платежу контролюючим органом було виключено з обліку штрафні санкції за несплату, неперерахування та несвоєчасну сплату єдиного внеску у зв`язку з надходженням ухвали суду у справі №460/18934/25 від 17.11.2025.
Зокрема, з інтегрованої картки платника податків було виключено рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату або несвоєчасну сплату єдиного внеску №17833/Ж10/17-00-24-07-11/21084076 від 03.10.2025.
Відповідно до пункту 6 розділу VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 №449, вимога про сплату боргу (недоїмки) вважається відкликаною, зокрема, у випадках, якщо:
- сума боргу (недоїмки), зазначена у вимозі, погашається платником, органами державної виконавчої служби або органами Казначейства;
- контролюючий орган скасовує або змінює раніше визначену суму боргу (недоїмки) внаслідок її узгодження або оскарження;
- вимога контролюючого органу скасовується судом;
- борг (недоїмка) списується у випадках, передбачених Законом України №2464-VI;
- наявне судове рішення про стягнення відповідних сум боргу (недоїмки), зазначених у вимозі.
При цьому зазначеною нормою прямо визначено, що вимога вважається відкликаною з дня прийняття контролюючим органом рішення про зміну або скасування раніше визначеної суми боргу (недоїмки), або з дня фактичного погашення відповідної заборгованості.
Як вбачається з наданого відповідачем витягу з ІС «Податковий блок», оскаржувана вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ю-119696-1700 від 26.11.2025 була погашена 03 грудня 2025 року.
Таким чином, судом встановлено, що станом на дату звернення позивача до суду з даним адміністративним позовом — 10 грудня 2025 року — заборгованість, яка була підставою для винесення вимоги про сплату боргу (недоїмки), фактично була відсутня, а сама вимога в силу положень пункту 6 розділу VI Інструкції №449 вважалася відкликаною.
Суд звертає увагу, що предметом судового розгляду в адміністративному судочинстві є наявність між сторонами реального, існуючого та неврегульованого публічно-правового спору щодо прав, свобод чи інтересів особи.
Під предметом спору слід розуміти спірне матеріальне правовідношення, з приводу якого між сторонами виник спір та щодо якого суд повинен надати правову оцінку.
Водночас предмет позову становить конкретна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить суд ухвалити відповідне рішення, тоді як підставами позову є фактичні обставини та нормативно-правове обґрунтування, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог.
Відсутність предмета спору свідчить про відсутність самого спірного правовідношення на момент звернення до суду та, відповідно, унеможливлює здійснення судового захисту, оскільки суд не може вирішувати питання, щодо яких між сторонами фактично відсутній неврегульований спір.
Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №522/8782/16-ц, у якій суд касаційної інстанції зазначив, що логіко-граматичне тлумачення словосполучення «відсутність предмета спору» дає підстави для висновку, що предмет спору має бути відсутнім саме на час звернення до суду.
Суд також враховує, що сам відповідач у даній справі фактично не заперечує відсутності заборгованості станом на дату звернення позивача до суду, оскільки наданими ним доказами підтверджується факт виключення спірних штрафних санкцій з інтегрованої картки платника податків та погашення оскаржуваної вимоги 03.12.2025.
Отже, обставина відсутності заборгованості зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування станом на момент подання позовної заяви підтверджується не лише доводами позивача, але й доказами, поданими самим відповідачем.
За таких обставин суд дійшов висновку, що станом на дату звернення позивача до суду оскаржувана вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ю-119696-1700 від 26.11.2025 вже вважалася відкликаною у силу прямої норми пункту 6 розділу VI Інструкції №449, а заборгованість, яка слугувала підставою для її формування, була відсутня.
Таким чином, на момент подання адміністративного позову між сторонами був відсутній реальний та неврегульований публічно-правовий спір щодо існування заборгованості зі сплати єдиного внеску, а відтак — був відсутній предмет спору у даній справі.
Суд наголошує, що адміністративне судочинство спрямоване на захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів особи у сфері публічно-правових відносин. Натомість за відсутності порушеного права або неврегульованого спору судове втручання не відповідає завданню адміністративного судочинства та принципу ефективності судового захисту.
Оскільки станом на момент звернення до суду заборгованість, визначена в оскаржуваній вимозі, була відсутня, а сама вимога вважалася відкликаною, підстави для судового захисту прав та інтересів позивача були відсутні.
Враховуючи наведене у сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги є необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, у зв`язку з чим у задоволенні адміністративного позову слід відмовити повністю.
Згідно з ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.
Позивач в ході розгляду справи не довів обґрунтованість позовних вимог в спірних правовідносинах, доказів наявності у відповідача узгодженого податкового боргу не надав. 
З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.
Правові підстави для застосування положень ст.139 КАС України у суду відсутні. 
Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
В И Р І Ш И В :
В задоволенні позову Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки), рішення - відмовити. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду. 
Повний текст рішення складений 21 травня 2026 року 
Учасники справи:
Позивач - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Олександра Борисенка, буд. 7,м. Рівне,Рівненська обл.,33028, ЄДРПОУ/РНОКПП 21084076) 
Відповідач - Головне управління ДПС у Рівненській області (вул. Відінська, буд. 12,м. Рівне,Рівненська обл.,33023, ЄДРПОУ/РНОКПП 44070166) 

Суддя       У.М. Нор