Справа № 302/427/26 
Провадження № 2/302/312/26 
Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
(заочне)

20 травня 2026 року селище Міжгір`я

Міжгірський районний суд Закарпатської області в складі судді Повідайчика О.І., за участі секретаря судового засідання Кость Л.М., розглянувши в залі судових засідань в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовною заявою Товариство з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:
Товариство з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» звернулося до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого представник зазначало, що відповідно до укладеного Договору № 495686-КС-010 про надання кредиту від 23.08.2025, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаного в порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію», останній отримав кредит у розмірі 44 000,00 грн, шляхом перерахування на банківську картку позичальника № НОМЕР_1 (котру позичальником вказано при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті), що підтверджується довідкою про видачу коштів (або платіжним дорученням).
Позивач вказує, що відповідач належним чином не виконував своїх зобов`язань щодо погашення кредиту, відсотків, а тому станом на 13.03.2026 за ним утворилась заборгованість в розмірі 110 013,02 грн, з яких: сума прострочених платежів по тілу кредиту - 43 970,00 грн, сума прострочених платежів по процентах - 43 091,02 грн, суми заборгованості по відсотках відповідально до ст. 625 ЦК України - 20 240,00 грн., та суми прострочених платежів за комісією - 2 712,00 грн. На підставі викладеного позивач просив стягнути з відповідача суму заборгованості та понесені судові витрати.
Ухвалою суду від 02.04.2026 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Відповідачу ОСОБА_1 в ухвалі суду від 02.04.2026 було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву та протягом п`яти днів - заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.
В судове засідання відповідач ОСОБА_1 не з`явився, відзиву на позов не подавав, був повідомлений про дати, час і місце судового розгляду належним чином, надав суду виключно документи, які підтверджують факт його проходження військової служби по загальній мобілізації.
Згідно з частиною 8 статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Оскільки зі змісту позовної заяви не вбачається заперечень проти заочного розгляду справи, суд вирішив провести заочний розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.
Повно та всебічно розглянувши надані позивачем документи та матеріали на обґрунтування заявлених ним вимог, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються заявлені позовні вимоги, оцінивши в сукупності надані сторонами докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд установив такі фактичні обставини й дійшов таких висновків.
Суд установлено, що 23 серпня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» та позичальником ОСОБА_1 укладено Договір № 495686-КС-010 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний в порядку, визначеному ст.12 Законом України «Про електронну комерцію». Термін дії договору до 07.02.2026 (п.2.8 Договору). 
Відповідно до п. 2.1 Договору кредиту, ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» надає Позичальнику ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 44000,00 грн, на засадах строковості, поворотності, платності (Далі - Кредит), а Позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування Кредитом у порядку та на умовах, визначених Договором кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит.
Пунктом 3.2 Кредитного договору визначено, що протягом строку кредитування процентна ставка за Кредитом (надалі Проценти за користування Кредитом), нараховуються на залишок заборгованості по Кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування Кредитом, із урахуванням дня видачі Кредиту та дня повернення Кредиту згідно Графіку платежів. Комісія за надання кредиту становить 8 800,00 грн. (п.2.5 Договору).
Пунктом 3.2.3 Кредитного договору встановлений графік платежів, які має здійснювати Позичальник для належного виконання умов Кредитного договору.
Вказаний договір укладений в електронній формі, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» і Правилами про надання споживчих кредитів ТОВ «БІЗПОЗИКА», через особистий кабінет позичальника на сайті кредитодавця.
Укладення договору підтверджується візуальною формою послідовності дій клієнта, щодо укладення електронного договору про надання кредиту № 495686-КС-011 від 23.08.2025.
Як вбачається з позову та доданих до нього документів, кредитний договір між кредитором та позичальником був підписаний електронним підписом останнього, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора UA-0773, отриманого на номер телефону НОМЕР_2 , тобто був укладений в електронній формі, відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію».
Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18 (провадження №61-8449св19); від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19 (провадження №61-7203св20); від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19 (провадження №61-16243ск20), від 02 листопада 2021 року у справі №243/6552/20.
Таким чином, суд вважає встановленим факт укладення між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та відповідачем ОСОБА_1 договору № 495686-КС-010 про надання кредиту від 23.08.2025 із дотриманням вимог статті 12 Закону України «Про електронну комерцію.
Сторонами в п. 3.2 Договору кредиту погоджено «Графік платежів», відповідно до якого визначено розмір та дату внесення позичальником платежів.
ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» свої зобов`язання за договором кредиту виконало, надало позичальнику ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 44 000,00 грн, шляхом перерахування на банківську картку позичальника № НОМЕР_1 .
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).
Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України).
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Згідно із статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Нормою статті 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Відповідно до ч. 1ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.
Враховуючи положення ч.1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.
Згідно із ч. ч. 1, 2ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
Відповідно до ч. 1ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до закону.
Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» регламентовано порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Пунктом 12 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що одноразовий Ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
Відповідно до ст. 640 ЦК України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною (ст. 642 ЦК України).
При цьому, на виконання вимог ч.1 ст. 638 ЦК України сторони у вказаному договорі досягли згоди щодо всіх істотних умов цього правочину, в зв`язку з чим він в силу положень ст.629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами.
З договору №495686-КС-011 від 23.08.2025 про надання кредиту, укладеного між ТОВ «Бізпозика» та ОСОБА_1 , вбачається, що відповідно до вимог частини першої статті 638 ЦК України сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлений в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатора, і такі дії сторін відповідають приписам чинного законодавства. 
На виконання умов договору № 495686-КС-011 від 23.08.2025 відповідачу було надано кредитні кошти в розмірі 44 000,00 гривень шляхом перерахунку на його банківський рахунок, що підтверджується довідкою про перерахування суми кредиту ОСОБА_1 та виписками по картковому рахунку АТ КБ «ПРИВАТ БАНК» (а.с. 38-56).
Кредитор, перерахувавши відповідачу обумовлені грошові кошти, виконав умови кредитного договору, натомість ОСОБА_1 свої зобов`язання з повернення коштів за кредитним договором не виконав. 
Наведені обставини свідчать про те, що між сторонами у цій справі виникли договірні зобов`язання, які випливають з договору № 495686-КС-010 від 23.08.2025 про надання кредиту, ними дотримано письмову форму укладення кредитного договору, цей договір є укладеним відповідно до вимог ст. 639, 1054 ЦК України, оскільки передача грошей відбулася і сторонами кредитного договору було досягнуто згоди відносно всіх його істотних умов.
Такі ж висновки викладені у постанові Верховного Суду від 23.03.2020 у справі №404/502/18 (провадження № 61-8449св19), від 09.09.2020 у справі №732/670/19 (провадження № 61-7203св20).
Оскільки відповідачу надано кредитні кошти у розмірі 44 000,00 грн шляхом перерахування суми кредиту на банківську картку, вказану ним при укладенні договору, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог щодо стягнення з ОСОБА_1 суми кредиту в розмірі - 44 000,00 грн на користь ТзОВ «Бізпозика». Позивач, надавши відповідачу кредит, свої зобов`язання за договором виконав.
Відтак суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту в сумі 43 970 грн та щодо стягнення процентів у сумі 43 091,02 грн, відтак, про наявність підстав для задоволення позову в цій частині.
Щодо стягнення суми заборгованості по відсотках відповідно до ст. 625 ЦК України в сумі 20 240,00 грн суд зауважує про таке. Відповідно до п. 18 розділу «Прикінцеві й перехідні положення» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Відтак вимоги щодо сплати відповідачем заборгованості по відсотках відповідно до ст. 625 ЦК України в сумі 20 240,00 грн не ґрунтуються на положеннях закону, а тому задоволенню не підлягають.
Пунктом 2.5. кредитного договору № 495686-КС-011 від 23.08.2025передбачено, зокрема, що комісія за видачу кредиту (надалі - Комісія) становить 8 800,00 грн. Суд не залишає поза увагою посилання позивача щодо можливості, відповідно до положень ЗУ «Про споживче кредитування», установлення в кредитних договорах комісій за надання визначених послуг. Водночас суд зауважує, що в кредитному договорі не наведено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням кредиту й узагалі не розкрито економічної сутності зазначеної комісії. 
Відповідно до правового висновку Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в складі Верховного Суду, викладеного в постанові від 06 листопада 2023 року в справі № 204/224/21 якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Оскільки Кредитодавець не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення пункту 2.5. кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати комісію за надання кредиту, а також положення, що регламентують нарахування й сплати комісії за надання кредиту є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Відтак суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за комісіє в сумі 2 712,00 грн.
На підставі наведеного, суд доходить висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором № 495686-КС-011 від 23.08.2025 у розмірі 87 061,02 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 43 970 грн та суми прострочених платежів по процентам у сумі 43 091,02 грн. З наведених мотивів і міркувань суд уважає, що в задоволенні решти позовних вимог щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача сум: заборгованості по відсотках відповідно до ст. 625 ЦКУ - 20 240,00 грн. та прострочених платежів за комісією - 2 712,00 гр - належить відмовити.
Згідно з приписами ст. 141 ЦПК України, з врахуванням часткового задоволення позову (79,14%), з відповідача на користь позивача слід стягнути на часткове відшкодування витрат із сплати судового збору суму 2 107,02 грн (дві тисячі сто сім гривень 02 коп.).
Керуючись статтями 2, 3, 10-13, 19, 76-81, 141, 258-259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:
Позов Товариство з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП - НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ), на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС ПОЗИКА" (код ЄДРПОУ - 41084239; адреса місцезнаходження: бульвар Лесі Українки, будинок 26, офіс 411, м. Київ, 01133) заборгованість за Договором № 495686-КС-010 про надання кредиту від 23.08.2025 в розмірі 87 061,02 (вісімдесят сім тисяч шістдесят одна) гривень 02 коп.
В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП - НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ),на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС ПОЗИКА" (код ЄДРПОУ - 41084239; адреса місцезнаходження: бульвар Лесі Українки, будинок 26, офіс 411, м. Київ, 01133) на часткове відшкодування судових витрат суму 2 107,02 грн (дві тисячі сто сім гривень 02 коп.).
Заочне рішення може бути переглянуто Міжгірським районним судом Закарпатської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин. 
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач вправі оскаржити рішення в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Закарпатського апеляційного суду впродовж тридцяти днів з дня його отримання.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених вище строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи. 
Повний текст судового рішення складено 20 травня 2026 року.

Суддя	  	О. І. Повідайчик