ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11.06.2026  	Справа №607/5597/26 Провадження №1-кп/607/1331/2026	

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря ОСОБА_2 , за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі кримінальне провадження №12026211060000057 про обвинувачення
ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Красилів Красилівського району Хмельницької області, українця, громадянина України, неодруженого, ФОП, є особою з інвалідністю 3 групи, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України,-
в с т а н о в и в :
постановою Лановецького районного суду Тернопільської області від 12.03.2025, яка набрала законної сили 28.04.2025, ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 40800 (сорок тисяч вісімсот) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років, без оплатного вилучення транспортного засобу.
Незважаючи, на зазначену постанову Лановецького районного суду Тернопільської області від 12.03.2025, у справі №602/125/25, з якою ОСОБА_4 у встановленому Законом порядку був ознайомлений та в подальшому маючи реальну можливість її виконувати в частині позбавлення права керувати транспортними засобами, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, в порушення ч.1 ст.129 Конституції України та ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до яких судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на території України, ухилився від виконання постанови суду, що набрала законної сили та 02.02.2026, о 11:45 год, керував транспортним засобом марки «BMW» моделі «Х5» номерний знак НОМЕР_1 та рухався по вул. Текстильна у м. Тернополі, де був зупинений працівниками поліції неподалік адреси: вул. Текстильна, 18,6, м. Тернопіль, Тернопільської області.
Вказаними діями, які виразились у керуванні транспортним засобом марки «BMW» моделі «Х5» номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_4 , умисно не виконав постанову Лановецького районного суду Тернопільської області від 12.03.2025, у справі №602/125/25, згідно якої його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 40800 (сорок тисяч вісімсот) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років, без оплатного вилучення транспортного засобу.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України, визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому та суду пояснив, що був обізнаний з постановою Лановецького районного суду Тернопільської області про позбавлення його права керування транспортними засобами, усвідомлювала обов`язок їх виконання, однак умисно не виконав судове рішення та керував транспортним засобом у період дії заборони.
Обвинувачений ОСОБА_4 визнавши свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України, за обставин, викладених у обвинувальному акті, повністю погодився зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що її підтверджують, відмовився від їх дослідження під час судового розгляду. 
Суд, з`ясувавши думку учасників кримінального провадження щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.
Таким чином, суд приходить до переконання про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ч.1 ст.382 КК України, тобто умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, особу винного, раніше не судимого, щиро розкаявся у скоєному, що є обставиною, яка пом`якшує покарання, обставини, що обтяжують покарання – відсутні, тому покарання йому слід визначити в межах санкції статті, за якою кваліфіковано злочин, у виді позбавлення волі.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст.370,374 КПК України, Суд,–

з а с у д и в :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком один рік.
На вирок суду може бути подано апеляційну скаргу до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя	ОСОБА_1