УХВАЛА

02 червня 2026 року 
м. Київ
cправа № 910/8254/25 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: 
Кондратової І. Д. - головуючої, суддів - Вронської Г. О., Кролевець О. А., 

розглянув касаційну скаргу Акціонерного товариства "Комерційний банк "Глобус"

на рішення Господарського суду міста Києва від 25.11.2025 
(суддя Морозов С. М.)
та постанову Північного апеляційного господарського суду від 23.04.2026
(головуюча - Демидова А. М., судді: Євсіков О. О., Ходаківська І. П.)

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Амікус Енерджі"
до Акціонерного товариства "Комерційний банк "Глобус"
про стягнення 160 399,00 грн.
ВСТАНОВИВ:
1. У липні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Амікус Енерджі" (далі - Товариство) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "Комерційний банк "Глобус" (далі - Банк, скаржник) про стягнення 160 399,00 грн.
2. Позов мотивовано невжиттям Банком достатніх заходів для захисту банківських рахунків та незаконним списанням, без відома Товариства, грошових коштів у розмірі 160 399,00 грн, у зв`язку із чим, на переконання останнього, такі підлягають стягненню з Банку.
3. 25.11.2025 Господарський суд міста Києва ухвалив рішення, залишене без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 23.04.2026, яким позов задовольнив повністю. 
4. Місцевий господарський суд виходив з того, що Банк усупереч положень статей 67, 68 Закону України "Про платіжні послуги" не запровадив систему захисту інформації, що мала забезпечувати безперервний захист інформації про виконання платіжних операцій та індивідуальної облікової інформації на всіх етапах її формування, обробки, передавання та зберігання, а також не запровадив посилену ідентифікацію користувача (Товариства), яка мала забезпечити виявлення несанкціонованого доступу до платіжних операцій останнього; також вказана банківська операція підлягала обов`язковому фінансовому моніторингу відповідно до положень Закону України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення" від 06.12.2019 № 361-IX, однак вказаних дій Банк не вчинив; Банк не довів існування обставин умисного або з необережності розголошення реквізитів банківського рахунку Товариства, інших дій або бездіяльності, що призвели до несанкціонованого доступу невстановлених осіб до банківського рахунку Товариства, та не підтвердив належними і допустимими доказами обставин, які б безспірно доводили, що Товариство як користувач банківського рахунку своїми діями чи бездіяльністю сприяв у доступі до відомостей по банківському рахунку, акаунту, незаконному використанню коду або іншої інформації, яка дала змогу ініціювати платіжні операції, проведені 10.04.2025. Суд першої інстанції виснував, з яким погодився суд апеляційної інстанції, що Банком, як фінансовою установою, було допущено порушення положень законодавства та прав Товариства, як споживача фінансової послуги, що полягало в протиправних діях Банку, а саме: в не перевірці достовірності та формальної відповідності користувача, яким створено платіжні документи, вимогам законодавства; в незабезпеченні посиленої ідентифікації користувача Товариства; в незабезпеченні захисту конфіденційності даних ідентифікації тощо, у зв`язку із чим така бездіяльність Банку призвела до того, що кошти в сумі 160 399,00 грн були незаконно списані з рахунку Товариства без його відома та підтвердження.
5. 14.05.2026 Банк надіслав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить судові рішення першої та апеляційної інстанцій скасувати й ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.
6. Верховний Суд перевірив форму і зміст касаційної скарги та дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з таких мотивів.
7. Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
8. Відповідно до пункту 9 частини третьої статті 2 ГПК України, одним з основних засад (принципів) господарського судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження у визначених законом випадках.
9. Частина сьома статті 12 ГПК України визначає, що для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.
10. Позов у зазначеній справі подано у 2025 році. При цьому, статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2025 встановлено у розмірі 3 028, 00 грн.
11. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 163 ГПК України у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за якими стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.
12. Згідно з пунктом 1 частини п`ятої статті 12 ГПК України справа, що розглядається, є малозначною, оскільки ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (100 х 3 028,00 грн = 302 800,00 грн).
13. Так, відповідно до пункту 2 частини третьої статті 287 цього Кодексу, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
14. Скаржник у касаційній скарзі зазначає, що рішення судів попередніх інстанцій є незаконними, необґрунтованими, прийнятими з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права й такими, що підлягають скасуванню з підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1 та 3 частини другої статті 287 ГПК України.
15. Натомість, Суд звертає увагу, що норма пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України передбачає виключні випадки, за умови доведення скаржником їх наявності, посиланням на відповідні обставини, судове рішення у малозначних справах може бути предметом касаційного оскарження.
16. Скаржник у касаційній скарзі не зазначає жодних обґрунтувань, які могли б бути визнані такими, що підпадають під дію підпунктів "а" - "г" пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України.
17. Верховний Суд вивчив та проаналізував зміст оскаржуваних судових рішень, а також матеріали поданої касаційної скарги, не вбачає підстав для прийняття до розгляду касаційної скарги, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 287 ГПК, тому дійшов висновку, що скаржник не дотримав умову допуску справи до касаційного оскарження, у якій предметом позову є стягнення 160 399,00 грн, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
18. При цьому, Верховний Суд звертає увагу, що учасники судового процесу повинні розуміти, що визначені пунктом 2 частини третьої статті 287 ГПК України випадки є винятком із загального правила і необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, фундаментальних обґрунтувань, як від заінтересованих осіб, так і від суду, оскільки в іншому випадку принцип "правової визначеності" буде порушено.
19. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 293 ГПК України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
20. Зважаючи на те, що скаржник не зазначив підстави касаційного оскарження, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 287 ГПК України, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Банку згідно з пунктом 1 частини першої статті 293 ГПК України, оскільки касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.
Керуючись нормами статті 234, пункту 2 частини третьої статті 287, пункту 1 частини першої статті 293 ГПК України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі № 910/8254/25 за касаційною скаргою Акціонерного товариства "Комерційний банк "Глобус" на рішення Господарського суду міста Києва від 25.11.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 23.04.2026.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Головуюча І. Кондратова

Судді Г. Вронська

О. Кролевець