справа № 492/1832/25
Провадження № 2/492/295/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2026 року м. Арциз

Арцизький районний суд Одеської області в складі:
Головуючого – судді Череватої В.І.
за участю секретаря – Гамурар І.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в м. Арцизі в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи: Служби у справах дітей та сім`ї Подільської районної в місті Києві державної адміністрації про визначення способів участі батька у вихованні дітей шляхом встановлення графіку систематичного спілкування з дітьми, - 
Представник позивача – адвоката Крушинська А.А.,
Представник відповідачки – адвокат Ромашевська О.В.

ВСТАНОВИВ:

17.12.2025 року позивач ОСОБА_1 через свого представника адвоката Крушинську А.А. звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідачки, в якому просив суд визначити графік спілкування з малолітніми дітьми: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом визначення наступного порядку: проведення спільно з дітьми 7 днів підряд будь - якого місяця у році (окрім літньої пори року), за його попереднім попередженням матері дітей за 30 днів до візиту; протягом усього часу весняних, зимових та осінніх канікул згідно графіку канікул того навчального закладу, у якому навчаються діти за його попереднім попередженням матері дітей за 30 днів до візиту; шістдесят днів підряд протягом літньої пори року для забезпечення можливості проведення дітям протягом 30 днів санаторно-курортного відпочинку (оздоровлення), побачень з його батьками (дідусь та бабуся дітей, право на спілкування з якими встановлено Законом), інші 30 днів - можливість отримання медичного обслуговування (контроль стану здоров`я дітей, проходження медичного обстеження, консультації з профільними лікарями, тощо) за його попереднім попередженням матері дітей за 30 днів до візиту; проведення спільно з дітьми родинних свят: кожного непарного року наступних свят: Різдво та Новий рік; (починаючи з 9-00 30 грудня кожного непарного року до 21-00 7 січня наступного року); Пасхальні свята ( починаючи з 9-00 п`ятниці, яка передує Пасхальному святу непарного року до 21-00 дня наступного після пасхального свята вівторка) відповідно до календаря Пасхальних свят на відповідний рік; безперешкодно встановити (встановлювати) зв`язок з дітьми в телефонному режимі або в режимі (Вайбер, Вотсапп, Телеграм) та інших аналогів подібних способів зв`язку щодня безперешкодно та без будь-яких обмежень, посилаючись на те, що 14 грудня 2014 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачкою ОСОБА_2 було укладено шлюб. Внаслідок шлюбу в них народилося двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Разом з тим, з часом, сторони перестали підтримувати подружні стосунки. Відповідачка проживає разом із малолітніми дітьми окремо та систематично створює перешкоди для реалізації його законного права на особисте спілкування з дітьми та участь у їх вихованні, що зумовило звернення до суду. 
Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Череватій В.І.
Ухвалою судді Арцизького районного суду Одеської області Череватої В.І. від 22 грудня 2025 року, прийнято до провадження та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи: Служби у справах дітей та сім`ї Подільської районної в місті Києві державної адміністрації про визначення способів участі батька у вихованні дітей шляхом встановлення графіку систематичного спілкування з дітьми та призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою суду від 04 лютого 2026 року, клопотання представника позивача ОСОБА_1 – адвоката Крушинської А.А. задоволено та зобов`язано Службу у справах дітей та сім`ї Подільської районної в місті Києві державної адміністрації, як орган опіки та піклування, надати висновок про доцільність (недоцільність) визначення способів участі ОСОБА_1 , позивача у справі, у вихованні малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щодо встановлення ОСОБА_1 графіку систематичного спілкування з дітьми, на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дітей, батька, який бажає брати участь у їх вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. 
Ухвалою суду від 16 червня 2026 року, закрито підготовче провадження у цивільній справі за позовом заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи: Служби у справах дітей та сім`ї Подільської районної в місті Києві державної адміністрації про визначення способів участі батька у вихованні дітей шляхом встановлення графіку систематичного спілкування з дітьми та призначено справу до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні.
Представник позивача – адвоката Крушинська А.А., в судовому засіданні уточнила позовні вимоги та просила суд визначити графік спілкування позивача з дітьми, як зазначено у висновку опіки та піклування. 
Представник відповідачки – адвокат Ромашевська О.В. в судовому засіданні не заперечувала проти встановлення графіку спілкування позивача з дітьми, як зазначено у висновку органу опіки та піклування. 
Представник позивача – адвоката Крушинська А.А., звернулась до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності. 
Представник відповідачки – адвокат Ромашевська О.В. звернулась до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності. 
Представник третьої особи - Служби у справах дітей та сім`ї Подільської районної в місті Києві державної адміністрації, в судове засідання не з`явився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності. 
Оскільки у судове засідання не з`явилися всі особи, які беруть участь в справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд прийняв рішення про розгляд справи без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Розглянувши позовну заяву, вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, дослідивши та оцінивши надані сторонами письмові докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до наступного висновку.
Судом встановлено, що від спільного шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , народилися малолітні діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Діти проживають разом з матір`ю та її співмешканцем ОСОБА_5 , в приватному будинку за адресою: АДРЕСА_1 .
Спеціалістами Служби обстежено умови проживання малолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та складено відповідний акт від 03 березня 2025 року, відповідно до якого для дітей матір`ю створені належні умови для проживання, розвитку та навчання. Квартира облаштована меблями, побутовою технікою, речами повсякденного користування та вжитку. Санітарно-гігієнічні умови відповідають нормам. Діти мають свої окремі кімнати, забезпечені іграшками для розвитку логіки, одягом відповідно до сезону, продуктами харчування. Стосунки та традиції сім`ї загальноприйняті.
Службою у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації 04 березня 2025 року обстежено умови проживання батька - ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 . Умови проживання добрі. В квартирі зроблений ремонт, обладнано необхідною побутовою технікою та меблями. Дотримано санітарно-гігієнічних норм. Батько для дітей облаштував окрему кімнату ліжками для сну, письмовим столом, розвиваючими іграми, книгами.
Відповідно до акту оцінки потреб сім`ї, складеного 05 січня 2026 року фахівцями Подільського районного в місті Києві центру соціальних служб, ознаки складних життєвих обставин відсутні.
Відповідно до пенсійного посвідчення Серія НОМЕР_1 , ОСОБА_1 отримує соціальну пенсію 2 групи, загальне захворювання.
На засіданні Комісії від 20 травня 2025 року батько, ОСОБА_1 , повідомив, що на теперішній час з боку матері, ОСОБА_2 , відсутні перешкоди у його спілкуванні з малолітніми дітьми ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . За словами батька, він бере участь у вихованні та утриманні дітей, зокрема забирає їх на вихідні дні, а також забезпечує одягом та іншими необхідними речами за потребою. Водночас батько висловив занепокоєння через усні погрози матері щодо можливого вивезення дітей за межі території України, що на його думку, може призвести до позбавлення його можливості бачитися та спілкуватися з доньками в майбутньому.
03 червня 2026 року на засіданні Комісії мати, ОСОБА_2 , повідомила, що не чинить перешкод ОСОБА_1 в участі у вихованні та спілкуванні з малолітніми дітьми: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Мати зазначила, що загалом погоджується із запропонованим батьком графіком спілкування, за винятком пункту, що стосуються безперервного спільного відпочинку батька з дітьми без присутності матері під час канікулярного періоду, а саме: спільного проведення часу батька з дітьми в період шкільних канікул без присутності матері з 01 червня по 15 липня кожного парного року, і у період з 15 липня по 30 серпня кожного непарного року, в період зимових канікул у другу половину календарної кількості днів канікул. ОСОБА_2 наголосила, що порядок спільного проведення часу з дітьми у зазначений період має визначатися за додатковою взаємною домовленістю між батьками (або: має враховувати попередні усні домовленості сторін).
В ході розгляду справи встановлено, що між батьками малолітніх дітей не було досягнуто згоди щодо участі батька у вихованні та спілкуванні з дітьми, існують непорозуміння щодо часу побачень батька з дітьми.
Зазначені правовідносини регулюються нормами СК України, Законом України «Про охорону дитинства», Конвенції про права дитини,
У статті 51 Конституції України, частинах другій, третій статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.
Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Згідно з частиною першої статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї (частина восьма статті 7 СК України).
Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України).
Невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, встановлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін (частина четверта статті 15 СК України).
Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Так, відповідно до положень ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства», дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом.
Згідно зі ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч. 5 ст. 157 цього Кодексу.
Згідно з частиною другою статті 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Відповідно до ст. 153 Сімейного кодексу України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.
Статтею 155 Сімейного кодексу України передбачено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Статтею 157 СК України встановлено, що той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини.
Отже, обов`язки щодо забезпечення розвитку дитини покладаються на обох батьків, кожен з батьків зобов`язаний приймати участь у вихованні дитини не епізодично, а постійно, характер таких зустрічей не повинен носити формальний характер, а між батьками та дитиною повинен існувати систематичний психоемоційний контакт, при цьому слід дотримуватися розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини.
За змістом статті 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.
У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
У пункті 1 статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Відповідно до статей 18, 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.
У статті 18 Конвенції визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (стаття 11 Закону № 2402-III).
У абзацах першому, другому статті 15 Закону № 2402-III зазначено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.
Тобто у дитини є право, а не обов`язок на підтримання регулярних особистих стосунків і прямих контактів з тим з батьків, який проживає окремо».
ЄСПЛ зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини в кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку в безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року в справі «Мамчур проти України», заява № 10383/09, рішення ЄСПЛ від 11 липня 2017 року в справі «М. С. проти України», заява № 2091/13).
У рішенні від 07 грудня 2006 року в справі «Хант проти України», заява № 31111/04, ЄСПЛ зазначив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага та, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.
У більшості випадків потреба втручання держави шляхом вирішення судами спорів між батьками щодо їх участі у вихованні дітей обумовлена поведінкою самих батьків, та їх небажанням винайти порозуміння між собою в позасудовому порядку в найкращих інтересах своїх дітей.
Згідно з положеннями ст. ст. 157, 159 Сімейного кодексу України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього кодексу. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.
Згідно із висновком Верховного Суду у постанові від 01.04.2020 у справі №61-6769св19 будь-хто із батьків може звернутися до органу опіки та піклування для визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. У разі наявності спору про способи участі одного з батьків у вихованні дитини, зокрема, якщо орган опіки та піклування не визначив способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею, не виключається вирішення такого спору в судовому порядку незалежно від того, хто з батьків звертається з позовом (той, хто проживає з дитиною, чи той, хто проживає окремо) і визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї, що є ефективним способом захисту та не суперечить закону.
Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.
Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.
Згідно із ч. ч. 4, 5 ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, орган опіки та піклування подає письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
У даній справі органом опіки та піклування Подільської районної в місті Києві державної адміністрації надано висновок № 106 – 6379 від 12.06.2026 року, яким вважається за доцільне визначити ОСОБА_1 порядок та спосіб спілкування з малолітніми ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , наступним чином:
-спільне проведення часу батька з дітьми в першу і третю суботу та неділю кожного місяця, починаючи з 09:00 год. суботи до 19:00 год. неділі, з забезпеченням обов`язкового виконання ними домашніх завдань, без присутності матері;
-спільне проведення часу батька з дітьми половину календарної кількості днів канікул за попередньою домовленістю з матір`ю дітей; в інші дні проведення часу батька з дітьми за попереднім погодженням з матір`ю дітей;
-в інші дні проведення часу батька з дітьми за попереднім погодженням з матір`ю дітей; 
-безперешкодно встановити (встановлювати) зв`язок з дітьми в телефонному режимі або в режимі (Viber, WhatsApp, Telegram) та інших аналогів подібних способів зв`язку щодня та без будь – яких обмежень. 
Отже, даний факт свідчить про наявність між сторонами спору щодо способу участі батька у вихованні дітей. Такий спір, відповідно до ст. 159 СК України, вирішується судом.
У випадку зміни обставин сторони не позбавлені можливості вирішити питання щодо встановлення іншого порядку та способу участі батька у вихованні дітей.
У відповідності до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що для належного спілкування батька із дітьми слід визначити спосіб участі ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з дітьми відповідно до висновку органу опіки та піклування Подільської районної в місті Києві державної адміністрації № 106 – 6379 від 12.06.2026 року.
Враховуючи наведене вище, позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.
Дане рішення не є перешкодою в подальшому визначити участь у вихованні дітей у інший спосіб. До того ж, рішення не є перешкодою визначення батьками в добровільному порядку додаткових днів побачень позивача з дітьми.

Керуючись ст. 51 Конституції України, ст. ст. 3, 6, 19, 141, 160, 161, 171 СК України, Конвенцією про права дитини, ст. ст. 2, 4, 12, 13, 43, 44, 49, 76-81, 89, 133, 223, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд –

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи: Служби у справах дітей та сім`ї Подільської районної в місті Києві державної адміністрації про визначення способів участі батька у вихованні дітей шляхом встановлення графіку систематичного спілкування з дітьми - задовольнити частково.
Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_2 порядок та спосіб спілкування з малолітніми ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , наступним чином:
-спільне проведення часу батька з дітьми в першу і третю суботу та неділю кожного місяця, починаючи з 09:00 год. суботи до 19:00 год. неділі, з забезпеченням обов`язкового виконання ними домашніх завдань, без присутності матері;
-спільне проведення часу батька з дітьми половину календарної кількості днів канікул за попередньою домовленістю з матір`ю дітей; в інші дні проведення часу батька з дітьми за попереднім погодженням з матір`ю дітей;
-в інші дні проведення часу батька з дітьми за попереднім погодженням з матір`ю дітей; 
-безперешкодно встановити (встановлювати) зв`язок з дітьми в телефонному режимі або в режимі (Viber, WhatsApp, Telegram) та інших аналогів подібних способів зв`язку щодня та без будь – яких обмежень. 
В решті позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано протягом строку оскарження; у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складено 01 липня 2026 року.

Суддя        В.І. Черевата