ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

12 травня 2026 року 	м. Ужгород	№ 260/1444/26 	
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Гебеш С.А. 
при секретарі судових засідань - Гапак А.Ю.
та осіб, які беруть участь у справі:
представник позивача - Ігнатенко С.С.;
представник відповідача - Тарапацький Т.О,
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Львівської митниці про визнання протиправним та скасування рішення, -
В С Т А Н О В И В:

Позивач - фізична особа-підприємець ОСОБА_1 в особі представника Ігнатенка Сергія Сергійовича звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Львівської митниці про визнання протиправним та скасування рішення, а саме:
Визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів № UA209000/2025/000506/2 від 17.11.2025 року;
Визнати протиправною та скасувати Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209260/2025/000082, прийнятої Львівською митницею;
Стягнути на користь позивача судові витрати (в т.ч. на професійну правничу допомогу) за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що скоригована митна вартість Відповідачем в оскаржуваному рішенні визначена за останнім, шостим (резервним) методом визначення митної вартості без належного обґрунтування неможливості застосування для визначення митної вартості попередніх методів, зокрема, основного – за ціною договору, натомість в оскаржуваному рішенні митним органом, стосовно цього приводу, тільки перераховано методи визначення вартості товару та констатовано факт, що ним застосовано резервний метод. Разом з тим, вказує, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Другорядними методами визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Крім того, позивач зазначає, що рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2025/000506/2 від 17.11.2025 року, яке прийняте Львівською митницею, відомостей про наявність саме у первинних (бухгалтерських) документах поданих для підтвердження митної вартості «вживаного вантажного автомобіля марки «DAF», vin – НОМЕР_1 » розбіжностей чи ознак підробки, які повинні відображатися у графі 33 такого рішення та які дійсно мають безпосередній вплив на правильність визначення числового значення заявленої Позивачем митної вартості, в собі не містить, також даним рішенням відсутність відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за цей товар, з урахуванням усіх поданих Позивачем до митного оформлення документів у їх сукупності, не встановлена.
Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 16.03.2026 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.
Відповідач проти задоволення даного позову заперечив з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Зазначив, що відповідач діяв правомірно та відсутні підстави для скасування рішення про коригування митної вартості товарів. Зокрема зазначає, що неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 МКУ, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, є підставою для відмови у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю.
Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду 14.04.2026 року було закрито підготовче провадження та призначено дану справу до судового розгляду по суті.
В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив задовольнити в повному обсязі з підстав наведених у позові та відповіді на відзив.
В судовому засіданні представник відповідача заперечив щодо задоволення позовних вимог, просив у задоволенні таких відмовити в повному обсязі з підстав наведених у відзиві на позов.
Розглянувши подані сторонами докази, (заслухавши сторони та їх представників) всебічно і повно оцінивши всі фактичні обставини (факти), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд встановив наступне.
У судовому засіданні встановлено, що 31.10.2025 року Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі – ФОП ОСОБА_1 або Позивач), як покупець, уклав договір № 31-10/2025 з нерезидентом «VIARENT KFT» (Угорщина), згідно умов якою Позивач узгодив придбання від вказаного нерезидента вживаного вантажного автомобіля марки: DAF XF 106.480 SSC, 2022 року випуску, в технічно справному стані з ідентифікаційними номерами VIN: НОМЕР_1 , країна походження Європейський Союз (далі – «вживаний вантажний автомобіль марки «DAF», vin – НОМЕР_1 ») за ціною 32 900,00 Євро (п. 1.1 та 1.2 Договору № 31-10/2025 від 31.10.2025).
На виконання вказаного договору Позивач придбав «вживаний вантажний автомобіль марки «DAF», vin – НОМЕР_1 » за ціною 32 900,00 Євро, що підтверджується рахунком-фактурою (інвойсом) № VB25008090 від 07.11.2025 року.
17.11.2025 року з метою митного оформлення вказаного товару Позивач, через декларанта ТОВ «Спрінтекс брок сервіс», подав до Львівської митниці (далі – Відповідач або митний орган) митну декларацію № UA209000/2025/000506/2 від 17.11.2025 року, згідно з якою заявлено митну вартість імпортованого товару в загальному розмірі 1 621 557,15 гривень, що по курсу НБУ на дату подання відповідної декларації еквівалентно 33 104,15 Євро.
Такий розмір митної вартості було розраховано за основним методом «вартість операції», внаслідок додавання ціни «вживаний вантажний автомобіль марки «DAF», vin – НОМЕР_1 » у розмірі 32 900,00 Євро та понесених Позивачем витрат на транспортування товару до кордону України (10 000,00 гривень, що еквівалентно 204,15 Євро).
Як вбачається із матеріалів справи, разом з митною декларацією було подано до митного органу наступні документи: договір № 31-10/2025 від 31.10.2025 року; рахунок-фактуру (інвойс) № VB25008090 від 07.11.2025 року; платіжну інструкцію № 260 від 04.11.2025 року; довідку про транспортні витрати №17/11/2 від 17.11.2025; автотранспортну накладну (CRM) від 13.11.2025 року; сертифікат відповідності № UA.012.090351-25 від 15.11.2025 року; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 29.04.2022 року; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 11.11.2025 року; загальну декларація прибуття № 25UA141001303918Z2 від 07.11.2025 року; копія митної декларації країни відправлення № 25HU81102A0DE6PPB3 від 10.11.2025 року; висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією № 2025-11-15-01 від 15.11.2025 року; разову перепустку №13833 від 16.11.2025 року; договір про надання послуг митного брокера №СБС/2025/21 від 10.04.2025 року.
Відповідач за наслідками розгляду митної декларації № UA209000/2025/000506/2 від 17.11.2025 та поданих Позивачем вищевказаних документів, оформив картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209260/2025/000082 та прийняв рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2025/000506/2 від 17.11.2025 року, згідно якого вартість «вживаного вантажного автомобіля марки «DAF», vin – НОМЕР_1 » скоригував за «резервним» методом. 
Із вказаного рішення вбачається, що митну вартість товару – «вживаного вантажного автомобіля марки «DAF», vin – НОМЕР_1 », Відповідач визначив за шостим (резервним) методом в розмірі 49 000,00 Євро.
В обґрунтування оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів вказано, що митна вартість імпортованого товару не може бути визначена за рівнем, визначеним декларантом, у зв`язку з неподанням основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком визначеним ст. 53 МК України). 
Так, зокрема вказано, що на платіжній інструкції від 04.11.2025 року № 260 поданій до митного оформлення відсутній «підпис», що не дозволяє його розглядати як належний документ для підтвердження митної вартості. Також вказано, що наданий до митного оформлення звіт про оцінку № 2025-11-15-01 від 15.11.2025 не містить відомостей щодо часу та дати огляду КТЗ, а також при розрахунку ринкової вартості не враховано показник додаткового збільшення (зменшення) ринкової вартості у сумі 6 543,84 Євро про який йде мова у його змісті.
Крім того Відповідач зазначає, що у документі № 17/11/2 від 17.11.2025 вартість транспортних послуг у розмірі 10 000 грн. зазначено без відображення складових таких витрат, що не дає можливості впевнитись у включенні всіх складових транспортних витрат. За результатами розгляду всіх поданих документів було встановлено нібито неподання декларантом основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів, а саме: банківських платіжних документів, документів, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.
Як встановлено судом, позивач, хоч і не погодився із рішенням про коригування митної вартості, але з метою випуску задекларованого товару у вільний обіг подав 18.11. 2025 року до митного органу нову митну декларацію № 25UA209260011950U8. У цій декларації митну вартість «вживаного вантажного автомобіля марки «DAF», vin – НОМЕР_1 » визначено за основним методом «за ціною контракту» в загальному розмірі 33 104,15 Євро, що еквівалентно по курсу НБУ на дату подання цієї митної декларації 1 615 098,88 грн., однак для цілей сплати гарантійного зобов`язання таку митну вартість було скориговано з урахуванням оскаржуваного рішення митного органу, через що Позивач сплатив митні платежі (графа 47 декларації) та перерахував на депозитний рахунок державного казначейства різницю між сумою митних платежів (гарантійне зобов`язання), обчисленою згідно з митною вартістю товару, визначеною декларантом, і сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товару, визначеною митним органом (графа В «Подробиці розрахунків» декларації).
Позивач вважає оскаржуване рішення про коригування митної вартості та картку відмови митного органу незаконними, такими що не ґрунтуються на нормах митного законодавства та підлягають скасуванню, що слугувало підставою для звернення до суду.
Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 246 Митного кодексу України (далі – МК України), метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.
Згідно із ч. 1 ст. 248 МК України, митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.
Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення, зокрема, відомості про товар, код товару згідно з УКТ ЗЕД; фактурна вартість товарів; митна вартість товарів та метод її визначення; суми митних платежів; спосіб забезпечення сплати митних платежів (у разі застосування заходів гарантування їх сплати) (стаття 257 МК України).
За ч. 7 ст. 257 МК України, перелік відомостей, що підлягають внесенню до митних декларацій, обмежується лише тими відомостями, які є необхідними для цілей справляння митних платежів, формування митної статистики, а також для забезпечення додержання вимог цього Кодексу та інших законодавчих актів.
Згідно ст. 49 МК України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 52 МК України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом. 
Згідно з вимогами частин 1 та 5 ст. 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Відповідно до ч. 2. ст. 53 МК України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 
1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;
2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 
3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 
4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 
6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 
7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;
8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Цей перелік є виключним і без обґрунтованих підстав митний орган не вправі вимагати інших документів для підтвердження митної вартості товару.
Частиною 3 статті 53 МК України встановлений обов`язок декларанта або уповноваженої ним особи на письмову вимогу митного органу протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до ч. 1 ст. 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Так, аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але такі повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені виключно розбіжностями в документах що подаються для підтвердження митної вартості товарів, за умови впливу таких розбіжностей на правильність визначення митної вартості, чи наявності в них ознак підробки бо якщо вони не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Як вбачається із графи 33 оскаржуваного рішення про коригування митної вартості, митний орган в обґрунтування можливості коригування митної вартості посилається на наявність наступних обставин - розбіжностей:
1. «на платіжній інструкції від 04.11.2025 № 260 поданій до митного оформлення відсутній «підпис», що не дозволяє його розглядати як належний документ для підтвердження митної вартості». 
Однак, суд вказує на те, що примірник платіжної інструкції від 04.11.2025 року № 260, який Позивачем, було подано до митного оформлення не містив на собі фізичного підпису через те, що для цілей митного оформлення було подано роздруківку електронного примірника відповідного платіжного документу. При цьому така роздруківка у лівому нижньому кутку містила відмітку про підписання відповідного платіжного документу 04.11.25 ОСОБА_1 з використанням електронного підпису.
Крім того, той факт, що на час ввезення товару Позивачем було забезпечено стовідсоткову оплату його вартості, як це передбачено пунктом 3.1 Договору № 31-10/2025 від 31.10.2025 року, підтверджується відомостями про рух коштів на банківському рахунку Позивача за 04 листопада 2025 року, де відображено списання на користь нерезидента «VIARENT KFT» (Угорщина) коштів у сумі 32 900,00 Євро.
Суд зазначає, що відповідно до приписів ст. 49, ч. 4 та ч. 5 ст. 58 МК України митною вартістю товарів є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну.
Так, Словосполучення «підлягає сплаті», яке наведене у зазначених нормах, свідчить про те, що на цій підставі відмовити у митному оформлені імпортованого товару з визначенням митної вартості за основним методом, яким є «ціна договору/вартість операції», можна не у випадку коли відсутні відомості щодо фактично сплаченої ціни, а лише у разі коли відомості щодо ціни взагалі відсутні. В даному ж випадку до митного оформлення було надано, зокрема, рахунок-фактура (iнвойс) № VB25008090 від 07.11.2025 р., який містив відомості про ціну товару, що підлягає сплаті. При цьому числові значення ціна, визначені цим рахунком-фактурою (інвойсом), відповідають числовим значенням договірної вартості товару згідно з умовами контракту № 31-10/2025 від 31.10.2025 року.
2. «не виявляється можливим перевірити достовірність числового значення заявлених до митного оформлення транспортних витрат».
Вказане твердження Відповідача мотивовано тим, що у наданому до митного оформлення документі № 17/11/2 від 17.11.2025 зазначено вартість транспортних послуг (10 000,00 грн.) без зазначення складових таких витрат, що не дає можливості впевнитись у включенні всіх складових транспортних витрат (витрати на здійснення митних формальностей у країні експорту, амортизацію основних фондів, оплата за пересування платними дорогами, страхування цивільної відповідальності водія транспортного засобу).
Як вбачається із матеріалів справи, поданий до митного оформлення документ № 17/11/2 від 17.11.2025 року, складений ФОП ОСОБА_1 , містить усі відомості, необхідні для ідентифікації перевезення та визначення вартості транспортних витрат, а саме: найменування товару, який перевозився, маршрут його транспортування, що відповідає маршруту, зазначеному у міжнародній товарно-транспортній накладній (CMR) від 13.11.2025, а також загальну вартість перевезення від місця передання товару до місця його ввезення на митну територію України.
Саме такий обсяг відомостей є релевантним для цілей визначення митної вартості товарів відповідно до приписів п. 5 ч. 10 ст. 58 МК України (при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються зокрема такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: витрати на транспортування оцінюваних товарів до місця ввезення на митну територію України).
Крім того, суд вказує на те, що Митний кодекс України не встановлює обов`язку декларанта надавати митному органу деталізований розрахунок усіх внутрішніх складових транспортних витрат перевізника. Законодавство вимагає лише включення витрат на транспортування товару до місця ввезення на митну територію України до складу митної вартості, якщо вони не були включені до ціни товару. 
Отже, надання документа, який містить підтвердження маршруту перевезення та загальної вартості транспортних послуг, є достатнім для цілей визначення складової митної вартості, передбаченої пунктом 5 частини 10 статті 58 МК України. Вказаний обов`язок і був належним чином виконаний Позивачем під час митного оформлення «вживаного вантажного автомобіля марки «DAF», vin – НОМЕР_1 ».
Водночас сама по собі відсутність у документі № 17/11/2 від 17.11.2025 року деталізації внутрішньої структури витрат перевізника (витрати на здійснення митних формальностей у країні експорту, амортизацію основних фондів, оплата за пересування платними дорогами, страхування цивільної відповідальності водія транспортного засобу) жодним чином на вірність визначення числового значення саме заявленої митної вартості, яке Відповідач вправі перевіряти в силу приписів ч. 1 ст. 54 МК України, не впливає. Більше того, в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів митний орган взагалі жодних доказів, які б свідчили про можливу невідповідність заявленої суми транспортних витрат фактичним умовам перевезення, не навів. В дійсності загальний розмір понесених Позивачем транспортних витрат, який було повідомлено документом № 17/11/2 від 17.11.2025 та який підлягає включенню до митної вартості імпортовано товару, відомостям відображеним в інших, пред`явлених до митного оформлення документах не суперечить та розбіжностей з відомостями цих документів немає.
Крім того, на запит митного органу від 17.11.20225 року щодо підтвердження зокрема розміру транспортних витрат по доставці тягача представником декларанта було надано лист, яким роз`яснено, що «ФОП ОСОБА_1 являється міжнародним перевізником та купляє даний тягач для особистих потреб пов`язаних з здійсненням перевезень». При цьому даними міжнародної товарно-транспортної накладної (CMR) від 13.11.2025 підтверджується, що перевезення товару здійснювалося безпосередньо ФОП ОСОБА_1 власними силами. Зокрема, у графі 16 CMR «Перевізник (найменування, адреса, країна)» зазначено реквізити ФОП ОСОБА_1 як перевізника.
Верховний Суд у постановах від 15.10.2024 у справі 520/6058/24, від 07.07.2023 у справі № 803/718/17, від 31.05.2019 у справі № 804/16553/14 зазначає: якщо законом не визначено доказ (докази), виключно яким (-ми) повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. МК України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.
Таким чином, документ (довідка) № 17/11/2 від 17.11.2025, складений ФОП 
ОСОБА_1 , обґрунтовано відображає загальний розмір фактично понесених витрат на транспортування товару до місця його ввезення на митну територію України.
Зазначений документ (довідка) є належним та достатнім доказом підтвердження відповідної складової митної вартості товару. 
3. «у звіті № 2025-11-15-01 від 15.11.2025 відсутні відомості про місце проведення огляду. Також у цьому звіті зазначено що показник додаткового збільшення (зменшення) ринкової вартості становить 6 543.84 євро, проте при розрахунку ринкової вартості досліджуваного транспортного засобу в розрахунку даний показник не врахований».
Суд вказує, що Звіт (акт експертизи) про оцінку № 2025-11-15-01 від 15.11.2025 складено кваліфікованим експертом-оцінювачем, який у встановленому законом порядку отримав кваліфікаційне свідоцтво оцінювача (ч. 1 ст. 6 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльності в Україні»), тобто особою, яка має спеціальні знання у сфері проведення товарознавчих експертиз (копія сертифікату суб`єкта оціночної діяльності Донскової О.С., яка був безпосереднім виконавцем звіту (акта експертизи) про оцінку № 2025-11-15-01 від 15.11.2025, є додатком до цього звіту).
Перевірка вірності такого типу звіту про оцінку майна, який складено кваліфікованим оцінювачем, в силу приписів абзацу четвертого ч. 2 ст. 4 та ст. 13 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльності в Україні» здійснюється за допомогою такої спеціальної форми оціночної діяльності як рецензування. Згідно ч. 2 ст. 13 цього Закону, рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) може виконувати оцінювач, який має не менш ніж дворічний досвід практичної діяльності з оцінки майна, експертні ради, що спеціально створені саморегулівними організаціями оцінювачів з метою контролю за якістю оцінки майна, яка проводиться оцінювачами - членами саморегулівної організації, оцінювачі, які мають не менш ніж дворічний досвід практичної діяльності з оцінки майна та працюють у Фонді державного майна України, а також інших органах, зазначених у статті 5 цього Закону.
Як вбачається, оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2025/000506/2 від 17.11.2025 року, яким поставлено під сумнів правильність звіту (акта експертизи) про оцінку № 2025-11-15-01 від 15.11.2025 року, проведену кваліфікованим експертом-оцінювачем, жодних відомостей щодо здійснення рецензування відповідного звіту про оцінку майна на предмет перевірки правильності його висновків в собі не містить, як і не собі відомостей стосовно того, що посадова особа Відповідача, яка прийняла оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів, відповідає вимогам оцінювача, який відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльності в Україні» може виконувати рецензування.
Судом встановлено, що Позивач звернувся до іншого суб`єкта оціночної діяльності із запитом на рецензування звіту (акта експертизи) про оцінку № 2025-11-15-01 від 15.11.2025 року. Як наслідок було отримано рецензію № 0303-01/01 від 03.03.2026 року, якою підтверджується, що наданий до митного оформлення звіт (акт експертизи) № 2025-11-15-01 від 15.11.2025року є таким, що у цілому відповідає вимогам нормативно-правовим актів з оцінки майна, але має незначні недоліки, що не вплинули на достовірність оцінки.
Що стосується зауваження Відповідача щодо зазначення у звіті про оцінку № 2025-11-15-01 від 15.11.2025 показника додаткового збільшення (зменшення) ринкової вартості у розмірі 6 543,84 євро, який нібито не був врахований під час розрахунку ринкової вартості досліджуваного транспортного засобу, то суд враховує, що оскільки по даному питанню оцінювачем ОСОБА_2 на запит позивача від 10.03.2026 року проінформовано: «при оцінки cідлового тягача DAF XF 480FT, рік виготовлення 2022 рік, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , визначена станом на 15 листопада 2025 року, для нарахування митних платежів при ввозі на митну територію України, без урахування ПДВ, без врахування митних платежів і зборів та транспортних витрат на сторінці 15 допущено технічну помилку, яка не вплинула на результати оцінки, а саме в описі Сдод – додаткове збільшення (зменшення) ринкової вартості КТЗ, виходячи з його комплектності, укомплектованості, пошкоджень, відновлення i оновлення складових 6543,84 євро, яке не було враховано, не підтверджено документально, не використано в розрахунках в наведеній нижче формула розрахунку ринкової вартості і є технічною помилкою оцінювача».
Що стосується посилання Відповідача на формальну відсутність у звіті (акті експертизи) про оцінку № 2025-11-15-01 від 15.11.2025 відомостей щодо конкретного часу та місця проведення огляду колісного транспортного засобу оцінювачем саме по собі достовірність та обґрунтованість висновків, викладених у зазначеному звіті, не спростовує. Визначальним у цьому контексті є те, що факт проведення огляду транспортного засобу мав місце та був безпосередньо зафіксований у самому звіті. Так, на сторінці 6 звіту (акту експертизи) прямо зазначено, що огляд оцінюваного транспортного засобу було проведено 15 листопада 2025 року. Крім того, на сторінках 4– 6 звіту чітко вказано, що оцінка транспортного засобу здійснена на підставі його безпосереднього огляду та фотознімків, виконаних із використанням цифрового фотоапарата. У ході такого огляду встановлено візуальну відповідність ідентифікаційного номера транспортного засобу (VIN) та номера двигуна даним, зазначеним у реєстраційних документах, а також зафіксовано інші ідентифікаційні та технічні характеристики транспортного засобу, що відображені у відповідній таблиці на сторінці 6 звіту. Додатково до звіту долучено фототаблицю оцінюваного транспортного засобу, яка містить зображення об`єкта оцінки та підтверджує факт його фактичного огляду оцінювачем (експертом).
Разом з тим, суд зазначає, що із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що коригування митної вартості імпортованого Позивачем товару здійснено Львівською митницею на підставі митної декларації від 09.07.2025 № 25UA205150010380U2. При цьому в оскаржуваному рішенні Відповідачем не здійснювалося порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування. Натомість, Відповідачем лише загально стверджується, що нібито «заявлені показники оцінюваної партії товару відповідають таким у джерелі», без належної на те аргументації.
Так, Верховний Суд, досліджуючи справи у подібних правовідносинах, неодноразово
наголошував на тому, що «рішення про коригування митної вартості товарів є обґрунтованим та мотивованим у контексті норм пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України якщо містить НЕ ЛИШЕ дату та номер митної декларації, на підставі якої здійснено коригування митної вартості, а й порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервним методом» (Постанови ВС від
19.06.2024 року по справі № 815/822/18, від 20.07.2023 року по справі № 640/22572/20, від 18.08.2021 року по справі № 160/4944/19, від 29.09.2020 року по справі №520/7041/19).
Крім того, суд вказує на те, що скориговану митну вартість Відповідачем визначено за останнім, шостим (резервним) методом визначення митної вартості без належного обґрунтування неможливості застосування для визначення митної вартості попередніх методів, зокрема, основного – за ціною договору, натомість в оскаржуваному рішенні митним органом, стосовно цього приводу, тільки перераховано методи визначення вартості товару та констатовано факт, що ним застосовано резервний метод.
Разом з тим, відповідно до пунктів 2, 4 ч. 2 ст. 55 Митного кодексу України, прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Згідно ч. 2 ст. 57 МКУ, основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Другорядними методами визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
За ч. 3 ст. 57 МКУ, кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм Митного Кодексу.
Згідно ч. 2 ст. 58 МКУ, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Аналізуючи наведені норми, суд вказує, що такі містять вичерпний перелік підстав за яких не підлягає застосуванню основний метод визначення митної вартості – за ціною договору/вартості операції.
Однак в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів № UA209000/2025/000506/2 від 17.11.2025 року Відповідач на певні факти, які б свідчили про існування будь-якої з наведених підстав не посилається, натомість, вказуючи на неможливість застосування основного (першого) методу для визначення митної вартості товару «вживаного вантажного автомобіля марки «DAF», vin – НОМЕР_1 » зазначає, що нібито Позивачем не подано «основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів, а саме: банківських платіжних документів, документів, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів», проте яка саме складова митної вартості товару відсутня не називає. Більше того, Відповідачем проігноровані подані до митного оформлення договір № 31-10/2025 від 31.10.2025 року та рахунок-фактура (інвойс) № VB25008090 від 07.11.2025 року, які підтверджують вартість відповідної імпортної операції (ціну договору щодо товару), а також подану довідку про транспортні витрати №17/11/2 від 17.11.2025, яка є належним підтвердженням вартості понесених Позивачем витрат на транспортування товару. 
При цьому, зазначені документи жодних розбіжностей у числових значеннях не містять, а тому підлягали врахуванню під час здійснення митних процедур.
Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що Львівська митниця, як суб`єкт владних повноважень не надала суду достатні докази в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються її заперечення, тому, з урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд приходить до висновку про те, що відповідачем неправомірно прийнято рішення про коригування митної вартості товарів.
Враховуючи вищевказане, суд приходить висновку, що оскаржуване рішення про коригування митної вартості від № UA209000/2025/000506/2 від 17.11.2025 року є протиправним та підлягає скасуванню.
Щодо позовної вимоги позивача про скасування картки в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 264 частини 11 МКУ орган доходів і зборів відмовляє у прийнятті митної декларації виключно з таких підстав: 1) митна декларація не містить усіх відомостей або подана без документів, передбачених статтею 335 цього Кодексу; 2) електронна митна декларація не містить встановлених законодавством обов`язкових реквізитів; 3) митну декларацію подано з порушенням інших вимог, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною шостою статті 54 МКУ орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Із наведених положень випливає, що однією з підстав для відмови у прийнятті митної декларації є неправильність визначення декларантом митної вартості товарів.
Отже, скасування судом рішення митного органу про коригування митної вартості товарів є підставою для скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.
Враховуючи вищезазначене, даний позов підлягає до задоволення.
Відповідно до статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до статті 73 частини 2 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Згідно вимог статті 77 частини 1 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до статті 77 частини 2 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення про коригування митної вартості не відповідає критеріям, встановленим статтею 2 частини 2 КАС України, а тому позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та такими, що належать до задоволення.
Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Таким чином, сума судового збору сплачена позивачем при поданні позовної заяви підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись ст.ст.5, 9, 19, 77, 139, 243, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Львівської митниці про визнання протиправним та скасування рішення - задовольнити. 
Визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів № UA209000/2025/000506/2 від 17.11.2025 року.
Визнати протиправною та скасувати Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209260/2025/000082.
Стягнути на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 ) за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці (79000, Львівська область, м, Львів вул. Костюшка Т., буд. 1, код ЄДПОУ 43971343) судовий збір у сумі 1985,22 грн (одна тисяча дев`ятсот вісімдесят п`ять гривень двадцять дві копійки).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Рішення суду може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
У разі подання апеляційної скарги на рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення виготовлено та підписано 22.05.2026 року.

Суддя	С.А. Гебеш