Провадження №	2-а/447/18/26 	
Справа №	447/644/26 	

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

29.04.2026 року м. Миколаїв

Миколаївський районний суд Львівської області у складі судді Рябчун А.В., за участю секретаря судового засідання Непопалової М.Г.,
розглянувши у відкритому судовому провадження у залі суду вмісті Миколаїв Львівської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції у Львівській області, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -
УСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача
24 лютого 2026 року на адресу Миколаївського районного суду Львівської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції у Львівській області, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, подана представником позивача - адвокатом Чорновус Наталією Федорівною. В обґрунтування позову наводить наступне.
14 лютого 2026 близько 13год. ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Toyota Avensis, д.н.з. НОМЕР_1 , керуючись Правилами дорожнього руху, рухався по просп. Михайла Грушевського у м. Миколаєві та у дзеркало заднього виду побачив проблискові маячки авто працівників поліції. Після вимоги про зупинку транспортного засобу він відстебнув ремінь безпеки, маючи намір вийти з транспортного засобу, щоб дізнатись причину зупинки, проте працівник поліції підійшов до ОСОБА_1 та вказав на те, що такий не був пристебнутий ременем безпеки. Жодних пояснень працівник Стрийського районного управління поліції ГУНП у Львівській області старший сержант Сташків Андрій Ігорович не взяв до уваги та щодо ОСОБА_1 було укладено Постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА № 6666286, якою на довірителя було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 510 гривень. ОСОБА_1 вважає, що постанову щодо нього винесено неправомірно, без належного розгляду справи, така є необґрунтованою та такою, що не відповідає вимогам діючого законодавства України, зокрема ст.245 КУпАП, а тому підлягає скасуванню в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення та доказів вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Окрім цього вважає, що працівник поліції діяв упереджено стосовно довірителя

Рух справи в суді першої інстанції та процесуальні рішення
24 лютого 2026 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Головного управління Національної поліції у Львівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 6666286 від 14.02.2026 року.
Ухвалою суду від 25.02.2026 року позовна заява була залишена без руху та позивачу надано строк на усунення недоліків.
На адресу суду 05.03.2026 року надійшла заява від представника ОСОБА_1 – Чорновус Н.Ф. про усунення недоліків, до якої вона долучила відповідні документи.
Ухвалою суду від 06.03.2026 року позовна заява ОСОБА_1 прийнята судом до розгляду, відкрито провадження у справі, призначений розгляд справи у порядку ст. 286 КАС України.
На адресу суду 13.03.2026 року надійшов відзив на позовну заяву від представника Головного управління Національної поліції у Львівській області.
На адресу суду 19.03.2026 року надійшла заява від представника ОСОБА_1 – Чорновус Н.Ф. про розгляд справи без її участі.
На адресу суду 02.04.2026 року надійшла заява від представника ОСОБА_1 – Чорновус Н.Ф. про розгляд справи без її участі.
На адресу суду 15.04.2026 року надійшла заява від представника ОСОБА_1 – Чорновус Н.Ф. про розгляд справи без її участі.
На адресу суду 23.04.2026 року надійшло клопотання від представника ОСОБА_1 – Чорновус Н.Ф. про проведення судового засідання у режимі відеоконференції.
Ухвалою суду від 27.04.2026 року клопотання від представника ОСОБА_1 – Чорновус Н.Ф. про проведення судового засідання у режимі відеоконференції задоволено.
На адресу суду 29.04.2026 року надійшла заява від представника ОСОБА_1 – Чорновус Н.Ф. про розгляд справи без її участі. Також просила взяти до уваги додаткові пояснення, а саме те, що на відео не зафіксовано факт керування позивачем автомобілем без пристебнутого ременя безпеки. Тому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 6666286 від 14.02.2026 року за ч. 5 ст. 121 КУпАП

Участь сторін у розгляді справи
Представник позивача в судове засідання 29 квітня 2026 року не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Однак надіслала заяву, у якій вказала, що у зв`язку із технічними несправностями в системі «Електронний суд» не має змоги під`єднатися до відеоконферензв`язку, просить суд розглянути справу без її участі.
Представник відповідача в судове засідання 29 квітня 2026 року не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подав відзив на позовну заяву. Крім того, подав заяву, у якій просив розглядати справу за його відсутності.
У зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось відповідно до частини 4 статті 229 КАС України.

Доводи особи, яка подала відзив на позовну заяву
Представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, у якому зазначив про необгрунтованість позовних вимог та відсутність підстав для скасування оскаржуваної постанови. Вказав, що доводи позивача про протиправність оскаржуваної постанови не знайшли свого підтвердження, оскільки дії працівників поліції відповідали вимогам законодавства. При цьому до відзиву долучено копію відеозапису події. Також, просить відмовити у задоволенні позовної заяви про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 6666286 від 14.02.2026 року за ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Мотивувальна частина рішення

Між сторонами виник спір з приводу оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, щодо правомірності притягнення особи до адміністративної відповідальності у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, які регулюються положеннями Кодексу України про адміністративні правопорушення, Законом України «Про дорожній рух» від 30.06.1993, Законом України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015, Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою КМУ від 10.10.2001 №1306, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ №1395 від 07.11.2015.
Згідно ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів. Учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху.
Відповідно до п. 1.1 ПДР України, ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.
Згідно п. 1.9 ПДР України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Пунктом 1.3 ПДР України передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух», визначено обов`язки учасників дорожнього руху.
Згідно з п. 2.3 «в» ПДР України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій та пасажири повинні користуватися ременями та іншими засобами пасивної безпеки: на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки.
Частиною 5 статті 121 КУпАП передбачено відповідальність за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами.
Відповідно до статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 2 статті 283 КУпАП визначено загальні вимоги до постанови про накладення адміністративного стягнення, яка має містити інформацію щодо особи правопорушника та обставин скоєння нею правопорушення.
Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно зі статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, відомостями та інформацією з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також іншими документами.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
У розумінні статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
Відповідно до частини 1 статті 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.
Частиною 2 статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
З наведеної норми випливає, що при прийнятті суб`єктом владних повноважень відповідного рішення таке рішення повинно містити інформацію про докази, які підтверджують викладені в ньому факти. У випадку ж відсутності покликань на певні докази, що підтверджують факт викладеного порушення суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення.
Відповідно до ст. 40 Закону України «Про національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
Тобто, положення Закону України «Про національну поліцію» надають право поліції використовувати інформацію відеозапису в якості речових доказів наявності або відсутності факту правопорушення.
Згідно п. 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом МВС України від 18.12.2018 №1026, включення портативного відеореєстратора (який закріплюється на форменому одязі на грудях (ближче до плечового суглоба) поліцейських під час здійснення повноважень) відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.
У матеріалах справи наявні відеозаписи, долучені до відзиву представником відповідача. З досліджених відеозаписів, можна чітко встановити факт зупинки позивача працівниками патрульної поліції, факт розгляду справи про адміністративне правопорушення та складання протоколу за таке. З наведених відеозаписів чітко встановлено, що позивач не був пристебнутий ременем безпеки, про що сам вказав та не спростовував на відео. Таким чином, доводи представника позивача, наведені ним у позовній заяві, було спростовано представником ГУНП у Львівській області.
Відповідачем представлено суду належний та достатній доказ, який би спростовував доводи позивача та підтверджували правомірність винесення оскаржуваної постанови, а саме долучений відеозапис з нагрудної камери працівника поліції.
Враховуючи вищенаведене, суд приходить висновку, що оскаржувана постанова в справі про адміністративне правопорушення відповідає вимогам КУпАП, оскільки в ній містяться точні дані, які відповідають вчиненому адміністративному правопорушенню та обставинам розгляду адміністративної справи. Відповідачем надано належні та допустимі докази, що стверджують факт вчинення позивачем зазначеного вище правопорушення.
Відтак, позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності відповідно до норм чинного законодавства, адміністративне стягнення накладено органом, який має на це повноваження та наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП, підстав для скасування постанови судом не встановлено.
Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності суд має право зокрема залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Розподіл судових витрат між сторонами
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, беручи до уваги положення ст. 139 КАС України, та з огляду на те, що позов до задоволення не підлягає, відсутні підстави для стягнення з відповідача понесених позивачем судових витрат.
Керуючись ст. 48, 139, 143, 241, 242, 250, 255, 286 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 6666286, винесену 14.02.2026 року поліцейським Стрийського районного управління поліції ГУНП у Львівській області старшим сержантом поліції Сташківим Андрієм Ігоровичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5ст.121КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 510гривень 00 копійок залишити без змін, а позовну заяву без задоволення.
Судові витрати у справі залишити за позивачем.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня складення повного судового рішення.

Інформація про учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідач: Головне управління Національної поліції у Львівській області, ЄДРПОУ 40108833, (місцезнаходження: пл. Генерала Чупринки, буд. 3, м. Львів, Львівської області, 79007).
Рішення у повному обсязі складено 29 квітня 2026 року.

Суддя Анна Рябчун