Справа № 522/21249/25
Провадження № 3/522/230/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 травня 2026 року м. Одеса
Суддя Приморського районного суду м. Одеси Циб І.В., за участі секретаря судового засідання – Єрьоміної К.М., за участі особи, що притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 (в режимі відеоконференції за допомогою власних технічних засобів через ВКЗ), розглянувши адміністративні матеріали, що надійшли з Управління патрульної поліції в Одеській області, про притягнення до адміністративної відповідальності гр.  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_2 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП, –

ВСТАНОВИВ:
На адресу Приморського районного суду м. Одеси надійшли адміністративні матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 442837 від 03.09.2025 року, встановлено, що 03.09.2025 року о 22:55 годин в м. Одеса, вул. Генуезька, 1/1, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом елктросамокат, з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: поведінка, що не відповідає обстановці, розширенні зіниці очей, які не реагують на світло, підвищення жвавості мови. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився.
За цим фактом співробітниками патрульної поліції стосовно водія ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 442837 від 03.09.2025 року за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП не визнав, та пояснив суду, що 03.09.2025 року він пересувався орендованим електросамокатом, який на його думку, не є механічним транспортним засобом у розумінні чинного законодавства, коли його зупинили працівники поліції, через те, що не працював ліхтарик. Він пройшов огляд на місці, та результат був негативний, після чого йому запропонували проїхати до медичного закладу. Протокол про адміністративне правопорушення було складено без його участі, він не був присутнім під час його оформлення, не підписував документ, не надавав жодних пояснень, що є порушенням вимог ст. 256 та 268 КУпАП. До матеріалів справи долучено відеозапис, на якому проходження ним огляду та відмову його проходити не зафіксовано. На відеозаписі фігурує інша особа, тому на його думку, вказаний матеріал не може вважатись належним та допустимим доказом. Крім того, зазначив, що у справі відсутній акт медичного огляду, він не проходив огляду на стан алкогольного чи наркотичного сп`яніння, тому жодного об`єктивного підтвердження факту сп`яніння немає. Зазначив, що він з дитинства є особою з інвалідністю, а наданий час є особою з інвалідністю 3 групи з дитинства, у нього було проведено оперативне втручання на головному мозку та одна нога у нього коротша за іншу, тому він кульгає, через що працівники поліції могли подумати, що у нього нестійка хода. Раніше не притягувався ані до адміністративної, ані до кримінальної відповідальності. 
Від ОСОБА_1 до суду надійшло клопотання про закриття провадження у справі відносно нього, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП. В обґрунтування клопотання зазначив таке:
- 03.09.2025 року він пересувався орендованим електросамокатом, який на його думку, не є механічним транспортним засобом у розумінні чинного законодавства, який не потребує реєстрації та водійського посвідчення;
- протокол про адміністративне правопорушення було складено без його участі, він не був присутнім під час його оформлення, не підписував документ, не надавав жодних пояснень, що є порушенням вимог ст. 256 та 268 КУпАП;
- до матеріалів справи долучено відеозапис, яке не містить його зображення. На відеозаписі фігурує інша особа;
- у справі відсутній акт медичного огляду. Він не проходив огляд на стан алкогольного чи іншого сп`яніння, та жодного об`єктивного підтвердження цього факту немає;
- вважав, що суб`єктивні твердження поліцейського щодо наявності «зовнішніх ознак» не можуть вважатися доказом, без наявності результатів медичного огляду. 
Також зазначив, що є особою з інвалідністю ІІІ групи з дитинства.
В судовому засіданні було допитано у якості свідка  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка пояснила , що працює поліцейською 1 взводу 4 роти 1 батальйону УПП в Одеській області, яка повідомила з приводу вказаних в протоколі подій таке. Вказала, що подія мала місце на вул. Генуезькій, пів року тому, на той момент вона проходила стажування. Зупинили особу, яка керувала електросамокатом відповідно до ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію». Була профілактична бесіда, про те, що потрібно вдягнути шолом та світло відбивний жилет. В ході бесіди були виявленні ознаки наркотичного сп`яніння та запропоновано пройти огляд в медичному закладі, на що даний громадянин відмовився, про що було складено протокол за ст. 130 КУпАП. Чому особа не проїхала до медзакладу, вона не пам`ятала. Крім того, працівник поліції зазначила, що пам`ятає риси обличчя, але у зв`язку із спливом значного проміжку часу не може пригадати ОСОБА_1 . Багато зупиняли за цей час електросамокатів. В той день багато складали протоколів. Зазначила, що вони з напарником ОСОБА_3 були у двох на патрулюванні, він на той час був її наставником (ментором). До матеріалів долучався відеозапис з її бодікамери, оскільки протокол відносно ОСОБА_1 складала вона. По процедурі працівники поліції мають складати протокол за участі особи, відносно якої він складається. Вона не пам`ятала, де саме складався протокол відносно ОСОБА_1 та чи оголошувався він особі. У протоколі було зазначено такі ознаки сп`яніння особи: розширені зіниці очей, що не реагують на світло, жвавість, поведінка, що не відповідає обставновці. Особу встановили по паспорту, через дію показав посвідчення водія, точно не пам`ятала. Відео зазвичай зберігається один місяць, якщо справа направляється до суду, тоді зберігається довше. Після перегляду відеозапису свідок зазначила, що час на бодікамерах вони не налаштовують. Вона не впевнена, що на відеозаписі ОСОБА_1 , оскільки працівники поліції зазначили особі, що зафіксовано на переглянутому відеозаписі, щоб він забрав свій висновок, що вказує на те, що така особа пройшла огляд в медзакладі. Вже після проходження огляду особа просить, щоб її відвезли за адресою проживання по АДРЕСА_3 . 
В судовому засіданні було допитано у якості свідка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який пояснив, що працює інспектором УПП в Одеській області, та з приводу зазначених в протоколі подій вказав, що не впізнає особу, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 через те, що минув значний проміжок часу. ОСОБА_2 є його напарником, на той момент проходила стажування, він був її наставником. Протокол не могло бути складено без особи, нагрудні камери фіксували всі події, коли особа відмовилась від проходження огляду його було попереджено про відповідальність. Зазначив, що він супроводжував ОСОБА_2 , щоб вона не зробила помилок під час складання протоколу. Відеозаписи зберігаються один місяць, по ст. 130 КУпАП продовжують зберігатися до якогось часу. Подія фіксувалась на одну бодікамеру, на той час камера писала. Якщо особа відмовляється проходити огляду, тоді протокол складається за ст. 130 КУпАП за порушення п.2.5. ПДР, а якщо є висновок – за п.2.9.а ПДР. 
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового провадження, оглянувши відеозапис в судовому засіданні, суд дійшов такого висновку.
Відповідно до ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Норма ч. 1 ст. 130 КУпАП є бланкетною, а тому серед ознак суті такого адміністративного правопорушення обов`язково повинно бути посилання на конкретний нормативно-правовий акт, яким встановлюються відповідні правила та якого не дотрималась особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, порушивши тим самим законодавчі приписи.
Відповідно до п. 2.5 Правил Дорожнього Руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Тобто, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння також передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами.
Протокол у справі про адміністративне правопорушення є основним джерелом доказів, на підставі якого суд встановлює наявність чи відсутність у діянні особи правопорушення. Лише належно оформлений протокол дозволяє всебічно розглянути справу по суті.
Відповідно до ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Повноваження працівників поліції щодо виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп`яніння регламентовано ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 року №1452/735 (далі Інструкція), а також іншими спеціальними нормативно-правовими актами.
Суд зазначає, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення суддя, відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
На підтвердження вини ОСОБА_1 , окрім протоколу серії ЕПР1 №442837 від 03.09.2025 року, орган, що його склав, посилається на: 1) відеозаписи на DVD-R диску; 2) направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 03.09.2025 року; 3) довідку про отримання особою посвідчення водія, згідно якої ОСОБА_1 отримав посвідчення водія серії НОМЕР_1 ; 4) довідкою про наявність повторності вчинення адміністративного правопорушення, згідно якої ОСОБА_1 , протягом року не піддавався адміністративному стягненню за ст. 130 КУпАП; 5) витягом з ІПНП.
Крім того, судом здійснювався запит щодо відеозаписів, яким фіксувалася подія відносно ОСОБА_1 , на який надійшла відповідь з УПП в Одеській область, про те, що надати відеозаписи немає можливості, оскільки вони були знищені після закінчення строку їх зберігання, який становить 30 діб згідно Інструкції, затвердженої наказом МВС від 18.12.2018 року №1026.
Суд вважає за необхідне зазначити, що доводи ОСОБА_1 про те, що електросамокат не є транспортним засобом, є безпідставними, оскільки згідно п. 1 ч. 1 ст. 1 ЗаконуУкраїни «Про деякі питання використання транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та внесення змін до деяких законів України щодо подолання паливної залежності і розвитку електрозарядної інфраструктури та електричних транспортних засобів» від 24.02.2023 № 2956-IX, легкий персональний електричний транспортний засіб - колісний транспортний засіб, який оснащений та приводиться в рух виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома) із потужністю у діапазоні до 1000 Вт, системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка здатна заряджатися шляхом підключення до зовнішнього джерела електричної енергії, з одним, двома, трьома або чотирма колесами, який має максимальну конструктивну швидкість у діапазоні до 25 кілометрів на годину.
З викладеного вбачається, що електричний транспортний засіб законом віднесено до транспортного засобу. Крім того, в диспозиції ст. 130 КУпАП, адміністративна відповідальність передбачена за керування транспортними засобами, без зазначення їх технічних характеристик, а отже за керування всіма видами пристроїв, які законом віднесено до транспортного засобу.
Разом з тим, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення, визначеного приписами ч. 1 ст. 9 КУпАП.
Складом правопорушення є наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням.
Суб`єктом правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у цьому випадку є водії транспортного засобу та інші особи, які керують транспортним засобом.
Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу.
Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері захисту прав осіб при керуванні транспортними засобами.
Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого зазначеною статтею, полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також у передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції повторно протягом року. 
Так, ОСОБА_1 ставиться в провину порушення пункту 2.5 ПДР України, що утворює склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.
В обґрунтування вини ОСОБА_1 до матеріалів справи додано протокол про адміністративне правопорушення та відеозапис, на якому зафіксовано процес супроводження невстановленої особи до медичного закладу.
Проте, під час дослідження безпосередньо в судовому засіданні наданого відеозапису судом встановлено, що зовнішні ознаки: обличчя, статура, голос особи, яка зафіксована на відеозаписі та яку зображено на відеозаписі, очевидно та суттєво відрізняються від зовнішності ОСОБА_1 , стосовно якого складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Тобто на відеозаписі зафіксовано зовсім іншу особу, що підтвердила в судовому засіданні й свідок ОСОБА_2 , яка складала протокол відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП та на портативний відеореєстратор якої здійснювалась фіксація події (ПВР 471659).
Про те, що на відеозаписі зовсім інша особа, свідок ОСОБА_2 зазначила після того, як в кінці відеозапису вбачається, що у невідомої особи є медичний висновок, на який поліцейський звертає увагу, а також те, що ця особа повідомляє, що він проживає в АДРЕСА_3 та просив працівників поліції підвезти його за даною адресою, в той час як ОСОБА_1 проживає по АДРЕСА_4 , про що зазначено в протоколі, вказано ОСОБА_1 під час встановлення його особи судом.
Будь-яких інших відеозаписів матеріали справи не містять, на запит суду таких записів надіслано не було, а двоє свідків, які б у відповідності до вимог ст. 266 КУпАП, за відсутності фіксації, могли б підтвердити факт відмови особи від проходження передбаченого чинним законодавством огляду на стан наркотичного сп`яніння, - в матеріалах справи відсутні.
Таким чином, відеозапис, наявний в матеріалах справи, не підтверджує, що саме ОСОБА_1 приймав участь у вказаних процесуальних діях та відмовлявся від проходження огляду на виявлення стану наркотичного сп`яніння.
Для усунення сумнівів судом у судовому засіданні було здійснено допит співробітників поліції, які складали протокол та матеріали справи. Під час допиту поліцейські не впізнали в особі правопорушника громадянина ОСОБА_1 та не змогли однозначно підтвердити, що саме ця людина перебувала за кермом електросамоката та відмовлялася від проходження огляду у закладі охорони здоров`я в день події.
Будь-які інші докази, які б дозволили ідентифікувати особу правопорушника, у матеріалах справи відсутні. 
Письмові пояснення свідків правопорушення до протоколу не долучено. 
На запит суду щодо надання інших відеозаписів, зокрема, з бодікамер поліцейських з моменту зупинки електросамоката та встановлення анкетних даних водія, орган Національної додаткових відеоматеріалів суду не надіслав.
Враховуючи, що особа на відеозаписі не є тією особою, яка притягається до адміністративної відповідальності згідно протоколу про адміністративне правопорушення, а інспектори поліції під час їх допиту в суді ОСОБА_1 не впізнали, інші докази фіксації правопорушення та пояснення свідків відсутні, суд доходить висновку, що сам факт вчинення правопорушення саме ОСОБА_1 є недоведеним, а докази, які б доводили протилежне в матеріалах справи відсутні.
Так, відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів.
У відповідності до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
В результаті аналізу досліджених доказів, суд змушений прийти до висновку про те, що зібраних органами поліції доказів недостатньо для визнання ОСОБА_4 винним у вчиненні інкримінованого йому правопорушення. 
Відсутність достатніх доказів тягне за собою в даному випадку недоведеність події правопорушення і як наслідок відсутність об`єктивної сторони складу інкримінованого йому діяння.
Згідно зі статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.
Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
В той же час, у справі «Barbera, Messeguand Jabardo v. Spain» від 06.12.1995 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.
У справах «Нечипорук і Ионкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанії» від 06 грудня 1998 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».
Відповідно до ст. 129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.
Статтею 9 КУпАП регламентовано, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
З урахуванням положень зазначеної статті та відповідно до загальних засад адміністративного права України об`єкт правопорушення, об`єктивна сторона, суб`єкт та суб`єктивна сторона в своїй сукупності визначають склад адміністративного правопорушення.
Тягар доведення складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган, разом з тим, особа, яка притягається до відповідальності, звільняється від обов`язку доводити свою причетність до вчинення правопорушення.
Таким чином, суд не вбачає підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження по справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Таким чином, оскільки під час розгляду справи в суді? встановлено, що докази, які б поза розумним сумнівом доводили винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у справі відсутні, тому суд доходить висновку, що провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП підлягає закриттю, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях останнього події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
На підставі викладеного та керуючись ст. 7, 9, 10, 130, 221, 247, 268, 280, 283, 284 КУпАП, –
ПОСТАНОВИВ:
Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності гр.  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_2 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, – закрити, у зв`язку із відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП. 
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення в апеляційному порядку.
Суддя Приморського районного суду
м. Одеси   Ірина ЦИБ