Справа № 199/2491/25
(2-др/199/5/26) 

РІШЕННЯ
Іменем України
(додаткове)

15.06.2026 року Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпра у складі головуючого – судді Авраменка А.М., при секретарі судового засідання Куземі О.Г., розглянувши заяву представника позивача адвоката Чернишова Г.В. про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі №199/2491/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА», про стягнення шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, –

ВСТАНОВИВ:

До Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра надійшли матеріали цивільної справи №199/2491/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА», про стягнення шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, на підставі постанови Дніпровського апеляційного суду від 10 грудня 2025 року для продовження розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення. Так, до суду звернувся представник позивача із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі, а саме про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в загальному розмірі 80 000 гривень. Заява мотивована ухваленням Амур-Нижньодніпровським районним судом міста Дніпра від 10 липня 2025 року заочного рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково, однак без розподілу судових витрат по справі у вигляді витрат на професійну правничу допомогу.
 
Розгляд даної заяви про ухвалення доадткового рішення здійснено без повідомолення учасників справи у відповідності до ст.270 ч.3 ЦПК України.
 
Дослідивши матеріали цивільної справи та заяви про ухвалення додаткового рішення у справі, суд приходить до наступного висновку на підставі нижчевикладеного.
 
Судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
 
Так, судом встановлено, що в провадженні Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра перебувала цивільна справа №199/2491/25 (провадження №2/199/2631/25) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА», про стягнення шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Заочним рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 10 липня 2025 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 540 163,32 гривень, моральну шкоду в розмірі 25 000,00 гривень та судовий збір у розмірі 5 401,63 гривень. 
 
14 липня 2025 року представник позивача адвокат Чернишов Г.В. звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, посилаючись на те, що при ухваленні рішення судом не було вирішено питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу. З матеріалів справи вбачається, що разом із позовною заявою позивачем подано попередній розрахунок судових витрат на правничу допомогу у сумі 36 000,00 гривень. На підтвердження понесених витрат до заяви про ухвалення додаткового рішення додано договір про надання правничої допомоги від 08.01.2024 року та акт приймання-передачі наданих послуг від 14.07.2025 року, відповідно до якого адвокатом надано правничу допомогу в межах даної справи загальною вартістю 80 000,00 гривень.
 
Додатковим рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 23 липня 2025 року у задоволенні заяви представника позивача про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу відмовлено з тих підстав, що позивачем не надано належних доказів фактичного понесення таких витрат, а саме платіжних документів, які б підтверджували оплату послуг адвоката, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про недоведеність реальності заявлених до відшкодування витрат та відсутність підстав для їх стягнення з відповідача.
 
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 10 грудня 2025 року додаткове рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 23 липня 2025 року скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення.
 
Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
 
Нормами ч.ч.2, 3 ст.137 ЦПК України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
 
Частинами 4-5 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
 
Згідно ч.ч.1-3 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову – на відповідача; 2) у разі відмови в позові – на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову – на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
 
Частиною 8 ст.141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).  Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
 
Положеннями ст.246 ЦПК України встановлено, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. У цьому випадку суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому ст.270 ЦПК України.
 
В свою чергу, нормою ст.270 ЦПК України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
 
Згідно ст.259 ЦПК України суд може вирішити питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті.
 
Оцінюючи досліджені докази в їх сукупності, суд вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми для ухвалення відповідного судового рішення.
 
Аналізуючи встановлені фактичні обставини в контексті викладених вище норм процесуального законодавства, суд приходить до наступного висновку на підставі нижчевикладеного.
 
До правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань, складання заяв, скарг та інших документів правового характеру, представництво у судах тощо. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Аналогічні правові висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року по справі №826/1216/16, постановах Верховного Суду від 30 вересня 2020 року по справі №379/1418/18, від 13 грудня 2022 року по справі №695/2483/20.
 
Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено. Такий правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року по справі №922/445/19, від 02 грудня 2020 року по справі №317/1209/19, від 22 січня 2021 року по справі №925/1137/19, від 03 лютого 2021 року по справі №554/2586/16-ц, від 17 лютого 2021 року по справі №753/1203/18, від 21 грудня 2022 року по справі №357/9210/18.
 
Учасник справи повинен деталізувати опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення – визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права. Зазначення в акті приймання-передачі наданих послу переліку наданих послуг та фіксований розмір гонорару адвоката є належним розрахунком – детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом. Наведена правова позиція узгоджується із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року по справі №922/1964/21.
 
Таким чином, підсумовуючи викладене, судом із матеріалів справи достеменно встановлено та підтверджено факт надання позивачу професійної правничої допомоги адвокатом Чернишовим Г.В. на підставі договору про надання правничої допомоги від 08 січня 2024 року. На підтвердження обсягу наданих послуг представником позивача надано акт приймання-передачі виконаних робіт від 14 липня 2025 року, відповідно до якого адвокатом надано правничу допомогу у межах розгляду даної цивільної справи на загальну суму 80 000,00 гривень. При цьому матеріали справи також містять попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, поданий позивачем разом із позовною заявою відповідно до вимог статті 134 ЦПК України, згідно з яким очікуваний розмір витрат на професійну правничу допомогу становив від 36 000 гривень до 129000 гривень. Оцінюючи заявлені до відшкодування витрати, суд виходить із того, що відповідно до положень статей 137 та 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу підлягає оцінці не лише факт надання таких послуг та їх договірна вартість, а й критерії розумності та співмірності заявлених витрат зі складністю справи, обсягом виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим на надання правничої допомоги, а також значенням справи для сторін. За таких обставин суд приходить до висновку про правомірність заяви представника позивача про ухвалення додаткового рішення та наявність підстав для її задоволення, однак часткового. Частковість задоволення заяви полягає у зменшенні заявленої до стягнення суми витрат на професійну правничуждо помогу із 80000 гривень до 70627,39 гривень, тобто пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
 
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.133, 137, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 270, 352, 354, 355 ЦПК України, суд –

 
ВИРІШИВ:

 
Заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення – задовольнити частково.
У порядку розподілу судових витрат по цивільній справі №199/2491/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа – Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА», про стягнення шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, – стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ; адреса місця проживання: АДРЕСА_2 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 70627,39 гривень.
У задоволенні іншої частини вимог заяви – відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.  У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя А.М. Авраменко