ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2026 року місто Київ.
Справа № 758/2160/25
Апеляційне провадження № 22-ц/824/7778/2026
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді-доповідача Желепи О.В.,
суддів: Поліщук Н.В., Соколової В.В.
за участю секретаря судового засідання Рябошапки М.О.
розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Подільського районного суду м. Києва від 13 листопада 2025 року (у складі судді Войтенко Т. В.)
у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи АТ «УкрСиббанк», Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Централ-Фінанс» про визнання поруки припиненою

ВСТАНОВИВ

В лютому 2025 року до Подільського районного суду м. Києва звернувся ОСОБА_2 з позовом до ОСОБА_3 про визнання поруки припиненою.
Вимоги позовної заяви обґрунтовані тим, що 21.12.2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 було укладено договір про надання споживчого кредиту №11101415000, відповідно до умов якого ОСОБА_3 надано кредит у іноземній валюті в сумі 90000 дол. США на строк до 21.12.2021 р. під 10,8 % річних на купівлю квартири.
У позовній заяві зазначає, що 21.12.2006 року в забезпечення виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором №11101415000 Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» укладено з ОСОБА_2 договір поруки №79878, відповідно до якого поручитель зобов`язався відповідати за виконання всіх кредитних зобов`язань в повному обсязі.
Також, 29.04.2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №11341690000, відповідно до умов якого банк надав грошові кошти в сумі 170 000 дол. США на строк до 29.04.2038 р. під 13,3% річних.
29.04.2008 року в забезпечення виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором №11341690000 Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» укладено з ОСОБА_2 договір поруки №201585, відповідно до якого поручитель зобов`язався відповідати за виконання всіх кредитних зобов`язань в повному обсязі.
На підставі договору факторингу №24/04/2020 від 24 квітня 2020 року Акціонерним комерційним інноваційним банком «УКРСИББАНК» передано (відступлено) право вимоги ТОВ «Фінансова компанія «ЦЕНТРАЛ ФІНАНС».
На підставі договору купівлі-продажу прав вимоги від 24.04.2020 ТОВ «Фінансова компанія «ЦЕНТРАЛ ФІНАНС» передала право вимоги за кредитним договором ОСОБА_4 .
ОСОБА_4 змінила прізвище на « ОСОБА_5 ». 17 квітня 2024 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 укладено договір про відступлення (купівлі-продаж) права вимоги. Відповідно до п. 3.1. Договору про відступлення (купівлі-продаж) права вимоги сторони домовились про те, що вартість (Ціна продажу) прав вимоги за цим Договором становить 1 582 800,00 грн.
Відповідно до п. 3.2. Договору про відступлення (купівлі-продаж) права вимоги розрахунки за цим Договором можуть бути проведені між Сторонами шляхом заліку зустрічних однорідних вимог.
17 квітня 2024 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 укладено попередній договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Алешко I.В., за реєстровим №265.
Відповідно до п.п. 3, 4 угоди про зарахування зустрічних однорідних вимог від 17 квітня 2024 року ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , маючи одна до одної зустрічні однорідні вимоги, строк виконання яких настав, дійшли згоди про залік таких зустрічних однорідних вимог, що випливають з вищевказаних договорів, у яких ОСОБА_5 та ОСОБА_3 є сторонами. Сторони дійшли згоди зарахувати зустрічні однорідні вимоги за зобов`язаннями, указаними в п. п. 1 та 2 цієї угоди, у сумі 1 582 800,00 грн.
Таку обставину позивач називає такою, що свідчить про припинення грошових зобов`язань сторін стосовно одна одної за договорами.
Звертаючись до суду з позовом про визнання припиненою поруки на підставі договору поруки №79878 від 21.12.2026 та про визнання припиненою поруки, яка виникла на підставі договору поруки №201585 від 29.04.2008р., позивач ОСОБА_2 зазначає, що ОСОБА_3 не здійснювала платежів у рахунок погашення заборгованості по кредитному договору №11101415000 від 21.12.2006 р., починаючи з серпня 2014 року, а по кредитному договору №11341690000 від 29.04.2008 року, - починаючи з вересня 2014 року. АТ «УКРСИББАНК» виставлено вимоги позивачу в квітні 2015 року.
Враховуючи наведені обставини, позивач звернувся до суду з даним позовом, вказуючи на припинення поруки з таких підстав:
1.сплив строку пред`явлення вимоги до поручителя
Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки; у разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.
2.передача боргу за кредитним договором без згоди поручителя іншій особі.
Відповідно до ч. 2 ст. 559 ЦК України, якщо борг за кредитним договором був переданий іншій особі без згоди поручителя, порука припиняється.
Посилаючись на те, що ОСОБА_2 не надавав згоду на передачу боргу іншій особі та на те, шо кредитор протягом 6 місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явив вимогу до поручителя, поручитель ОСОБА_2 звернувся до суду з даним позовом, у якому просить визнати припиненою поруку, яка виникла на підставі договору поруки №79878 від 21.12.2006, укладеного між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 ; а також поруку, яка виникла на підставі договору поруки №79878 від 29.04.2008, укладеного між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 .
Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 13 листопада 2025 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, представник позивача через систему «Електронний суд» 30 січня 2026 року подав до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позов.
Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим. 
Вказує, що поручитель не надавав згоди на передачу боргу іншій особі, а також кредитор протягом шести місяців від настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явив вимоги до поручителя. З огляду на зазначене договори поруки, які були укладені з відповідачем, припинили свою дію, а відповідач пропустив строк на звернення до суду з позовом до поручителя.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 17 квітня 2026 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою.
У судове засідання 09 червня 2026 року учасники справи чи їхні представники не з`явились, про дату, час та місце судового розгляду повідомлялись належним чином, шляхом доставлення судової повістки до електронних кабінетів системи «Електронний суд».
Беручи до уваги викладене та зважаючи на положення ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в судовому засіданні за відсутності учасників справи, які будучи належно повідомленими, не прибули у судове засідання.
Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що 21.12.2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 було укладено договір про надання споживчого кредиту №11101415000, відповідно до умов якого ОСОБА_3 надано кредит у іноземній валюті в сумі 90000 дол. США на строк до 21.12.2021 р. під 10,8 % річних на купівлю квартири.
21.12.2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки №79878, відповідно до якого поручитель зобов`язався відповідати за виконання всіх кредитних зобов`язань ОСОБА_3 в повному обсязі.
Також, 29.04.2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №11341690000, відповідно до умов якого банк надав грошові кошти в сумі 170 000 дол. США на строк до 29.04.2038 р. під 13,3% річних.
29.04.2008 року в забезпечення виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором №11341690000 між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки №201585, відповідно до якого поручитель зобов`язався відповідати за виконання всіх кредитних зобов`язань ОСОБА_3 в повному обсязі.
Згідно з вимогами Закону України «Про акціонерні товариства» № 514-VI від 17.09.2008 р. були внесені зміни у Статут АКІБ «УкрСиббанк», відповідно до яких нове повне найменування Банку стало: Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк». Згідно з положеннями Цивільного кодексу України та Закону України «Про акціонерні товариства» дані зміни не є реорганізацією або ліквідацією юридичної особи АКІБ «УкрСиббанк». В подальшому, у зв`язку з приведенням своєї діяльності у відповідність до вимог Закону України «Про акціонерні товариства» загальними зборами акціонерів банку 17.10.2018 року було прийнято рішення про зміну типу товариства на приватне акціонерне товариство та про зміну найменування Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «УКРСИББАНК», яке є правонаступником за всіма правами та обов`язками Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк».
Боржниця за кредитними договорами ОСОБА_3 припинила виконувати свої зобов`язання щодо повернення кредитів та сплати відсотків, у зв`язку з чим утворилася заборгованість за кредитними договорами.
21 липня 2015 р. Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» направляло вимогу ОСОБА_3 погасити заборгованість, втім, така вимога залишилася без виконання.
Банк розрахував заборгованість станом на 22.07.2015 та 30.07.2015 звернувся до Подільського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості за 2 кредитними договорами.
Заочним рішенням Подільського районного суду м. Києва від 26.02.2016 в справі №758/8559/15-ц позов задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» за договором про надання споживчого кредиту № 11101415000 від 21 грудня 2006 року заборгованість за кредитом у сумі 44497 дол. 23 центів США, за процентами - у сумі 5139 дол. 96 центів США, а також за нарахованою пенею в сумі 47583 грн. 12 коп., з яких: за прострочення сплати кредиту - 25840 грн. 65 коп., за прострочення сплати процентів - у сумі 21742 грн. 47 коп.; за договором про надання споживчого кредиту №11341690000 від 29 квітня 2008 року заборгованість за кредитом у сумі 55129 дол. 76 центів США, за процентами - у сумі 7245 дол. 75 центів США, а також за нарахованою пенею за прострочення сплати процентів в сумі 30058 грн. 64 коп.; Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк» витрати від сплати судового збору в сумі 3654 грн.
Суд долучив до матеріалів справи роздруковану копію такого заочного рішення Подільського районного суду м. Києва від 26.02.2016 в справі №758/8559/15-ц та копії судових рішень, якими вирішувалося питання про заміну сторони виконавчого провадження щодо виконання такого рішення суду, адже при подачі ОСОБА_2 позовної заяви про визнання поруки припиненою, позивач зазначав по відсутність претензій до нього у банку, тоді як у матеріалах справи містилися відомості про наявність судового рішення та виконавчого провадження. Зважаючи на те, що до суду жодного разу не з`являвся будь-який учасник провадження, суд з метою забезпечення правильного та об`єктивного розгляду справи, самостійно здійснив долучення копій судових рішень між сторонами даної справи, які містяться у загальному доступі в ЄДРСР, та про які не могло бути невідомо учасникам справи.
Встановлено, що 24 січня 2018 року Подільським районним судом м. Києва видано виконавчий лист про солідарне стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» за договором про надання споживчого кредиту №11341690000 від 29 квітня 2008 року заборгованості за кредитом у сумі 55129,76 доларів США, за процентами в сумі 7245,75 доларів США, а також за нарахованою пенею за прострочення сплати процентів в сумі 30058,64 грн.
24 січня 2018 року Подільським районним судом м. Києва видано виконавчий лист про солідарне стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» за договором про надання споживчого кредиту №11101415000 від 21 грудня 2006 року заборгованість за кредитом у сумі 44497,23 доларів США, за процентами в сумі 5139,96 доларів США, за нарахованою пенею 47583,12 грн., з яких за прострочення сплати кредиту 25840,65 грн., за прострочення сплати процентів 21742,47 грн.
На виконання вказаних виконавчих листів відкрито виконавчі провадження постановами державного виконавця Подільського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві:
Постановою від 22 травня 2018 року - ВП № НОМЕР_1, боржник ОСОБА_2 , про стягнення за договором про надання споживчого кредиту №11101415000 від 21 грудня 2006 року заборгованість за кредитом у сумі 44497,23 доларів США, за процентами в сумі 5139,96 доларів США, за нарахованою пенею 47583,12 грн., з яких за прострочення сплати кредиту 25840,65 грн., за прострочення сплати процентів 21742,47 грн.;
Постановою від 24 травня 2018 року - ВП № НОМЕР_2, боржник ОСОБА_2 , про стягнення за договором про надання споживчого кредиту №11341690000 від 29 квітня 2008 року заборгованості за кредитом у сумі 55129,76 доларів США, за процентами в сумі 7245,75 доларів США, а також за нарахованою пенею за прострочення сплати процентів в сумі 30058,64 грн.;
Постановою від 24 травня 2018 року - ВП № НОМЕР_3, боржник ОСОБА_3 , про стягнення за договором про надання споживчого кредиту №11101415000 від 21 грудня 2006 року заборгованість за кредитом у сумі 44497,23 доларів США, за процентами в сумі 5139,96 доларів США, за нарахованою пенею 47583,12 грн., з яких за прострочення сплати кредиту 25840,65 грн., за прострочення сплати процентів 21742,47 грн.;
Постановою від 24 травня 2018 року - ВП № НОМЕР_4, боржник ОСОБА_3 , про стягнення за договором про надання споживчого кредиту №11341690000 від 29 квітня 2008 року заборгованості за кредитом у сумі 55129,76 доларів США, за процентами в сумі 7245,75 доларів США, а також за нарахованою пенею за прострочення сплати процентів в сумі 30058,64 грн.
24 квітня 2020 року АТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Централ Фінанс» укладено договір факторингу № 24/04/2020, за умовами якого клієнт зобов`язується передати у власність фактору, а фактор - прийняти права вимоги та в їх оплату надати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату та на умовах, визначених цим договором. Згідно переліку первинних договорів та договорів забезпечення (додаток № 1 до договору факторингу), передано права вимоги за договором про надання споживчого кредиту №11101415000 від 21 грудня 2006 року, договором поруки № 79878 від 21 грудня 2006 року, договором про надання споживчого кредиту №11341690000 від 29 квітня 2008 року, договором поруки № 201585 від 29 квітня 2008 року, з усіма додатками та додатковими угодами до цих договорів.
27 квітня 2020 року АТ «УкрСиббанк» направило повідомлення ОСОБА_3 про відступлення прав вимоги за кредитним договором, яким повідомлено про відступлення прав вимоги за договором про надання споживчого кредиту № 11101415000 від 21 грудня 2006 року та за договором про надання споживчого кредиту № 11341690000 від 29 квітня 2008 року до ТОВ ФК «Централ Фінанс». Повідомлено про суми заборгованості: за договором № 11101415000 основна сума боргу 32316,71 доларів США, проценти 30656,32 доларів США. За договором № 11341690000 основна сума боргу 45310,51 доларів США, проценти 35826,24 доларів США.
Листом від 23 травня 2023 року АТ «УкрСиббанк» додатково повідомлено, що будь-які фінансові претензії до ОСОБА_3 за кредитними договорами з боку банку відсутні, оскільки фактичним кредитором за кредитними договорами є ТОВ «Фінансова компанія «Централ Фінанс».
24 квітня 2020 року ТОВ «Фінансова компанія «Централ Фінанс» та ОСОБА_4 уклали договір купівлі-продажу прав вимоги, у відповідності до умов якого продавець зобов`язується передати покупцю право вимоги до боржника за кредитним договором, а покупець зобов`язується прийняти зазначене вище право вимоги та сплатити продавцю грошові кошти в порядку та розмірі, передбаченому ст. 3 цього договору. Сторони погодили такі терміни, що використовуються в договорі: документація - документи, що засвідчують права, що відчужуються за цим договором, у тому числі, але не виключно: кредитний договір з усіма додатками до нього та додатковими договорами, договорами про внесення змін до нього та інші документи або інформація в паперовому або електронному вигляді, які були отримані від боржника або згенеровані банком на момент видачі кредиту або у процесі його обслуговування (у разі їх наявності в кредитній справі), згідно з якими забезпечено виконання зобов`язань боржника за кредитним договором; Кредитний договір означає договір про надання споживчого кредиту № 11101415000 від 21 грудня 2006 року, укладений ОСОБА_3 та АКІБ «УкрСиббанк», договір про надання споживчого кредиту № 11341690000 від 29 квітня 2008 року, укладений ОСОБА_3 та АКІБ «УкрСиббанк»; права вимоги - права грошової вимоги продавця за кредитним договором до боржника, набуте на підставі договору факторингу № 24/04/2020 від 24 квітня 2020 року, укладеному банком і продавцем, строк платежу за якими настав. Розмір права вимоги, що відчужується згідно умов цього договору, визначено у розрахунку заборгованості боржника.
Згідно п. 1.2 договору, покупець після переходу до нього права вимоги стає кредитором за кредитним договором, укладеним між банком і боржником, та одержує право замість продавця вимагати від боржника належного виконання зобов`язання за кредитним договором. Права кредитора за кредитним договором переходять до покупця на умовах, які існують на момент відчуження прав вимоги. При цьому покупець, окрім статусу кредитора за кредитним договором, у зв`язку з набуттям права вимоги набуває статусу кредитора за всіма договорами, що забезпечують виконання боржником його зобов`язань за кредитним договором.
Згідно тлумачення термінів до цього договору, кредитний договір означає наступний договір: договір про надання споживчого кредиту № 11101415000 від 21 грудня 2006 року, договір про надання споживчого кредиту № 11341690000 від 29 квітня 2008 року, укладені між АТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 .
Додатком № 1 до договору купівлі-продажу прав вимоги від 24 квітня 2020 року є розрахунок заборгованості ОСОБА_3 , що відчужується згідно умов цього договору станом на 24 квітня 2020 року, згідно якого, за договором про надання споживчого кредиту № 11101415000 від 21 грудня 2006 року сума заборгованості за кредитом 32316,71 доларів США, що еквівалентно станом на дату укладення цього договору 872993,90 грн., за процентами 30656,32 долари США, що еквівалентно станом на дату укладення цього договору 828140,63 грн. За договором про надання споживчого кредиту № 11341690000 від 29 квітня 2008 року сума заборгованості за кредитом 45310,51 доларів США, що еквівалентно станом на дату укладення цього договору 1 224 004,52 грн., за процентами 35826,24 долари США, що еквівалентно станом на дату укладення цього договору 967799,29 грн.
Таким чином, загальний розмір заборгованості становить 144109,78 долари США, що еквівалентно 3892938,34 грн.
Ухвалами Подільського районного суду м. Києва від 15 грудня 2021 року в справі №758/8559/15-ц заяву державного виконавця Подільського РВ ДВС у м. Києві ЦМУМЮ (м. Київ) про заміну сторони виконавчого провадження задоволено, замінено первісного стягувача ПАТ «УкрСиббанк», виконавче провадження № НОМЕР_3, № НОМЕР_4, боржник ОСОБА_3 , на його правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «Централ Фінанс».
Ухвалами Подільського районного суду м. Києва від 15 серпня 2023 року заяву ОСОБА_4 , заінтересовані особи АТ «УкрСиббанк», ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ТОВ «Фінансова компанія «Централ Фінанс» про заміну сторони виконавчого провадження задоволено. Замінено стягувача у виконавчих провадженнях № НОМЕР_2, № НОМЕР_3 з примусового виконання виконавчих листів, виданих 24 січня 2018 року Подільським районним судом міста Києва на підставі рішення від 26 лютого 2016 року у справі №758/8559/15-ц про стягнення солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості на його правонаступника ОСОБА_4 .
Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2023 року заяву ОСОБА_4 , заінтересовані особи АТ «УкрСиббанк», ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ТОВ «Фінансова компанія «Централ Фінанс» про заміну сторони виконавчого провадження задоволено. Замінено стягувача у виконавчому провадженні № НОМЕР_4 з примусового виконання виконавчих листів, виданих 24 січня 2018 року Подільським районним судом міста Києва на підставі рішення від 26 лютого 2016 року у справі №758/8559/15-ц про стягнення солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості на його правонаступника ОСОБА_4 .
Боржником у виконавчому провадженні № НОМЕР_2 є ОСОБА_2 , у виконавчому провадженні № НОМЕР_3, № НОМЕР_4 - ОСОБА_3 .
Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 27 грудня 2023 року заяву ОСОБА_4 , заінтересовані особи АТ «УкрСиббанк», ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ТОВ «Фінансова компанія «Централ Фінанс» про заміну сторони виконавчого провадження № НОМЕР_1 задоволено. Стягувача ТОВ «Фінансова компанія «Централ Фінанс» у справі за позовом АТ «Укрсиббанк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості замінено на ОСОБА_4 
ОСОБА_4 змінила прізвище на ОСОБА_5 .
17 квітня 2024 року ОСОБА_5 (продавець) та ОСОБА_3 (покупець) уклали договір про відступлення (купівлю-продаж) права вимоги.
Сторони погодили таке тлумачення термінів за договором: боржник - ОСОБА_3 , ОСОБА_2 ; кредитний договір означає наступний договір: договір про надання споживчого кредиту № 11101415000 від 21 грудня 2006 року, договір про надання споживчого кредиту № 11341690000 від 29 квітня 2008 року, укладені між АТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 ; договір поруки: означає наступний договір: договір поруки № 79878 від 21 грудня 2006 року, № 201585 від 29 квітня 2008 року, укладені між АТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 , права вимоги: права грошової вимоги продавця за кредитними договорами до боржника, набуте на підставі договору купівлі-продажу права вимоги від 24 квітня 2020 року, укладеному між ТОВ «ФК «Централ Фінанс» та ОСОБА_4 , строк платежу за якими настав та яке підтверджується рішенням суду. Розмір права вимоги, що відчужується згідно умов цього договору, визначено у розрахунку заборгованості боржника (додаток 1 до цього договору); ціна продажу: сума коштів, що сплачується покупцем продавцю за придбання права вимоги на умовах цього договору; рішення суду: заочне рішення Подільського районного суду м. Києва від 26 лютого 2016 року, справа № 758/8559/15-ц за позовом АТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором.
Згідно п. 1.1, 1.2 договору, продавець зобов`язується передати покупцю право вимоги до боржника за кредитним договором, а покупець зобов`язується прийняти зазначене вище право вимоги та сплатити продавцю грошові кошти в порядку та розмірі, передбаченому розділом 3 цього договору. Покупець після переходу до нього права вимоги стає кредитором за кредитним договором, укладеним між банком і боржником та одержує право замість продавця вимагати від боржника належного виконання зобов`язань за кредитним договором. Права кредитора за кредитним договором переходять до покупця на умовах, які існують на момент відчуження права вимоги. При цьому покупець, крім статусу кредитора за кредитним договором, у зв`язку з набуттям права вимоги набуває статусу кредитора за всіма договорами, що забезпечують виконання боржником його зобов`язань за кредитним договором.
Згідно п. 2.1 договору, право вимоги до боржника переходить до покупця з моменту підписання сторонами акту прийому-передачі права вимоги, що є невід`ємною частиною цього договору.
Згідно п. 3.1 договору, сторони домовились про те, що вартість (ціна продажу) прав вимоги за цим договором становить 1 582 800 грн., що згідно курсу НБУ, на день укладання цього договору еквівалентно 40000 доларів США.
Згідно п. 3.2 договору, розрахунки за цим договором можуть бути проведені між сторонами шляхом заліку зустрічних однорідних вимог.
Додатком № 1 до цього договору є розрахунок заборгованості боржника-1 ОСОБА_3 та боржника-2 ОСОБА_2 , що відчужується згідно умов цього договору станом на 17 квітня 2024 року. За договором про надання споживчого кредиту № 11101415000 від 21 грудня 2006 року: за кредитом 32316,71 доларів США, що станом на дату укладення цього договору становить 1 278 772,1 грн., за процентами 30656,32 доларів США, що станом на дату укладення цього договору становить 1 213 070,58 грн. За договором про надання споживчого кредиту № 11341690000 від 29 квітня 2008 року: за кредитом 45310,51 доларів США, що станом на дату укладення цього договору становить 1 792 936,88 грн., за процентами 35826,24 доларів США, що станом на дату укладення цього договору становить 1 417 644,32 грн.
Також судом встановлено, що 17 квітня 2024 року ОСОБА_5 (покупець) та ОСОБА_3 (продавець) уклали попередній договір купівлі-продажу квартири, за умовами якого сторони зобов`язується в майбутньому, в обумовлені п. 5.1 цього договору строк, укласти і належним чином оформити договір купівлі-продажу нерухомого майна, що є власністю продавця на умовах і в порядку, визначених цим попереднім договором, а саме: нерухоме майно, яке має наступні характеристики: квартира АДРЕСА_1 .
Згідно п. 2.1, 2.2, 2.3 договору, предметом основного договору є купівля-продажу об`єкта нерухомого майна, визначеного п. 1.1 цього попереднього договору. Продаж нерухомого майна, визначеного п. 1.1 цього договору, буде вчинено за 1 582 800 грн., що на день укладання цього договору еквівалентно 40000 доларів США. У разі зміни курсу НБУ на день укладення основного договору, ціна квартири у гривні буде еквівалентна 40000 доларів США. Оплата вартості нерухомого майна, зазначеного в п. 1.1 цього попереднього договору, здійснюється покупцем в національній валюті України.
Згідно п. 5.1 договору, за домовленістю сторін укладення та нотаріальне посвідчення основного договору повинно буде здійснено у строк до 17 жовтня 2024 року включно.
Згідно п. 7.4 договору, в забезпечення укладення основного договору покупець сплатив продавцю до нотаріального посвідчення цього договору забезпечувальний платіж у розмірі 1 582 800 грн., що згідно курсу НБУ на день укладення цього договору еквівалентно 40000 доларів США.
Згідно п. 7.5 договору, розрахунки за цим договором та за основним договором можуть бути проведені між сторонами шляхом заліку зустрічних однорідних вимог.
17 квітня 2024 року ОСОБА_5 та ОСОБА_3 підписали акт прийому-передачі права вимоги на виконання договору відступлення (купівлю-продаж) права вимоги від 17 квітня 2024 року. Продавець та покупець визнають, що відступлення прав вимоги набуває чинності безпосередньо з моменту підписання ними цього акту.
17 квітня 2024 року ОСОБА_5 та ОСОБА_3 підписали акт прийому-передачі документів за договором про відступлення (купівлю-продаж) права вимоги від 17 квітня 2024 року.
17 квітня 2024 року ОСОБА_5 та ОСОБА_3 уклали угоду про зарахування зустрічних однорідних вимог про наступне: за попереднім договором купівлі-продажу квартири від 17 квітня 2024 року, зареєстрований в реєстрі за № 265, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Алешко І.В., згідно якого ОСОБА_5 повинна сплатити на користь ОСОБА_3 аванс в розмірі 1 582 000 грн., що згідно курсу НБУ на день укладання цього договору еквівалентно 40000 доларів США. При цьому ОСОБА_3 є продавцем, а ОСОБА_5 є покупцем при виконанні грошового зобов`язання за вказаним договором в сумі 1 582 800 грн. За договором про відступлення (купівлю-продаж) права вимоги від 17 квітня 2024 року ОСОБА_3 повинна сплатити на користь ОСОБА_5 вартість (ціну продажу) прав вимоги, яка становить 1 582 800 грн., що згідно курсу НБУ на день укладання цього договору еквівалентно 40000 доларів США. При цьому ОСОБА_5 є продавцем, а ОСОБА_3 є покупцем при виконанні грошового зобов`язання за вказаним договором в сумі 1 582 800 грн. ОСОБА_5 і ОСОБА_3 , маючи одна до одної зустрічні однорідні вимоги, строк виконання яких настав, дійшли згоди про залік таких зустрічних однорідних вимог, що випливають з вищевказаних договорів, у яких ОСОБА_5 і ОСОБА_3 є сторонами.
Згідно п. 4 угоди, керуючись ст. 601 ЦК України, сторони дійшли згоди зарахувати зустрічні однорідні вимоги за зобов`язаннями, указаними в п. 1, 2 цієї угоди, в сумі 1 582 800 грн. Згідно п. 5 угоди, з моменту укладення цієї угоди вважаються припиненими грошові зобов`язання сторін відносно одна одної за вищевказаними договорами.
Вказані обставини встановлені постановою Київського апеляційного суду від 06.11.2024 у справі №758/8559/15-ц (провадження 22-ц/824/16489/2024) у справі за заявою ОСОБА_3 про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню (копія роздрукована з ЄДРСР).
Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилається на те, що ОСОБА_3 не здійснювала платежів у рахунок погашення заборгованості по кредитному договору №11101415000 від 21.12.2006 р., починаючи з серпня 2014 року, а по кредитному договору №11341690000 від 29.04.2008 року, починаючи з вересня 2014 року. АТ «УКРСИББАНК» пред`явив вимоги позивачу в квітні 2015 року. Підставами для визнання припиненими поруки за договорами поруки позивач зазначає:
1.сплив строку пред`явлення вимог до поручителя відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК, адже кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явив вимоги до поручителя;
2. відповідно до ч. 2 ст. 559 ЦК України, адже борг за кредитним договором був переданий іншій особі без згоди поручителя.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з відсутності будь-яких доказів про пропуск строку пред`явлення АТ «УкрСиббанк» вимог до поручителя від дати припинення платежів по кредиту ОСОБА_3 , а також з презумпції того, що питання про чинність поруки перевірялася судом під час ухвалення судового рішення про солідарне стягнення боргу. Крім того суд зазначив, що подальша заміна сторони виконавчого провадження та укладення договорів про уступку права вимоги не вимагає згоди боржників. Заміна стягувача у виконавчому провадженні у квітні 2020 року не призводить до ретроспективного припинення поруки, яка діяла у 2015 р., коли банк пред`являв вимоги до поручителя.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до змісту статті 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору й вимогами ЦК України. За
статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з пунктами 3 та 4 частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків.
Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення виконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Правові наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами(з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Відповідно до частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.
Згідно з частинами першою та другою статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
Відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК України (тут і надалі в редакції Кодексу, чинній на час виникнення спірних правовідносин) порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.
Аналіз наведених правил дає підстави для висновку, що у законі передбачено три способи визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки; протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання; протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов`язання не встановлено або встановлено моментом пред`явлення вимоги).
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 травня 2020 року
у справі № 638/13683/15-ц (провадження № 4-680цс19) зазначила: «Строк, передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України у вказаній редакції, є преклюзивним, тобто його закінчення є підставою для припинення поруки, а отже, і для відмови кредиторові у позові. Цей строк не можна поновити, зупинити чи перервати. Тому, враховуючи припинення права кредитора вимагати від поручителя виконання забезпеченого порукою зобов`язання зі спливом визначеного договором або законом строку, застосоване у другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України у зазначеній редакції словосполучення «пред`явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання слід розуміти як пред`явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Вказане не позбавляє кредитора можливості пред`явити до поручителя іншу письмову вимогу про погашення заборгованості боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду лише протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання (постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 2-1169/11 (пункт 62), від 19 червня 2019 року у справі № 523/8249/14-ц (пункт 76), від 3 липня 2019 року у справі № 1519/2-3165/11 (пункт 59), а також постанову Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2662цс15)».
Таким чином, закінчення строку, встановленого договором поруки, так само, як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов`язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся до суду з позовом до поручителя.
Разом з тим, як вірно встановлено судом першої інстанції, заочним рішенням Подільського районного суду м. Києва від 26.02.2016 в справі №758/8559/15-ц позов задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» за договором про надання споживчого кредиту № 11101415000 від 21 грудня 2006 року заборгованість за кредитом у сумі 44497 дол. 23 центів США, за процентами - у сумі 5139 дол. 96 центів США, а також за нарахованою пенею в сумі 47583 грн. 12 коп., з яких: за прострочення сплати кредиту - 25840 грн. 65 коп., за прострочення сплати процентів - у сумі 21742 грн. 47 коп.; за договором про надання споживчого кредиту №11341690000 від 29 квітня 2008 року заборгованість за кредитом у сумі 55129 дол. 76 центів США, за процентами - у сумі 7245 дол. 75 центів США, а також за нарахованою пенею за прострочення сплати процентів в сумі 30058 грн. 64 коп.; Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк» витрати від сплати судового збору в сумі 3654 грн.

Відповідно до статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.
Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.
Колегія суддів зазначає, що оскільки, рішенням суду, яке набрало законної сили, задоволені вимоги кредитора до поручителів, підстав для застосування положень частини четвертої статті 559 ЦК України немає.
А тому, оскільки заочним рішенням Подільського районного суду м. Києва від 26.02.2016 року, яке набрало законної сили, стягнуто солідарно з боржника та поручителів заборгованість за кредитним договором, то відсутні правові підстави для задоволення позову про визнання договорів такими, що припинили свою дію.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
Відповідно до висновку викладеного Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц «для належного захисту інтересу від юридичної невизначеності у певних правовідносинах особа може на підставі пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України заявити вимогу про визнання відсутності як права вимоги в іншої особи, що вважає себе кредитором, так і свого кореспондуючого обов`язку, зокрема у таких випадках: кредитор у таких правовідносинах без звернення до суду з відповідним позовом може звернути стягнення на майно особи, яку він вважає боржником, інших осіб або інакше одержати виконання поза волею цієї особи-боржника в позасудовому порядку; особа не вважає себе боржником у відповідних правовідносинах і не може захистити її право у межах судового розгляду, зокрема, про стягнення з неї коштів на виконання зобов`язання, оскільки такий судовий розгляд кредитор не ініціював (наприклад, кредитор надсилає претензії, виставляє рахунки на оплату тощо особі, яку він вважає боржником).
Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Спосіб захисту порушеного права або інтересу має бути таким, щоб у позивача не виникала необхідність повторного звернення до суду. Тому спосіб захисту інтересу, передбачений пунктом 1 частини другої статті 16 ЦК України, може застосовуватися лише в разі недоступності позивачу можливості захисту його права.
Задоволення позову про визнання відсутності права вимоги в особи, що вважає себе кредитором, і відсутності кореспондуючого обов`язку особи-боржника у відповідних правовідносинах є спрямованим на усунення правової невизначеності. Тобто, відповідне судове рішення має забезпечити, щоб обидві сторони правовідносин могли у майбутньому знати про права одна одної та діяти, не порушуючи їх. А тому такий спосіб захисту є виключно превентивним.
Якщо кредитор, який діяв в умовах правової невизначеності, у минулому порушив права особи, яку він вважає боржником, то для останнього ефективним способом захисту буде той, який спрямований на захист порушеного права, а не на превентивний захист інтересу. Тобто звернення з позовом для усунення правової невизначеності, яка існувала у минулому, в означеній ситуації не є ефективним способом захисту.
Зокрема, якщо суд розглядає справу про стягнення з боржника коштів, то останній має захищати свої права саме в цьому провадженні, заперечуючи проти позову та доводячи відсутність боргу, зокрема відсутність підстав для його нарахування, бо вирішення цього спору призведе до правової визначеності у правовідносинах сторін зобов`язання.
Наявність відповідного боргу чи його відсутність, як і відсутність підстав для нарахування боргу, є предметом доказування у спорі про стягнення з відповідача коштів незалежно від того, чи подав останній зустрічний позов про визнання відсутності права кредитора, зокрема про визнання поруки припиненою. Тому для захисту права відповідача у ситуації, коли кредитор вже звернувся з вказаним позовом про стягнення коштів, не потрібно заявляти зустрічний позов, а останній не може бути задоволений.
Аналогічно після звернення кредитора з позовом про стягнення коштів боржник не може заявляти окремий позов про визнання відсутності права вимоги в кредитора та кореспондуючого обов`язку боржника. Такий окремий позов теж не може бути задоволений, оскільки боржник має себе захищати у судовому процесі про стягнення з нього коштів, заперечуючи проти відповідного позову кредитора, наприклад, і з тих підстав, що порука припинилася.
Застосування боржником способу захисту інтересу, спрямованого на усунення правової невизначеності у відносинах із кредитором, є належним лише в разі, якщо така невизначеність триває, ініційований кредитором спір про захист його прав суд не вирішив і відповідне провадження не було відкрите.
У разі, якщо кредитор уже ініціював судовий процес, спрямований на захист порушеного, на його думку, права, або такий спір суд уже вирішив, звернення боржника з позовом про визнання відсутності права вимоги у кредитора та кореспондуючого обов`язку боржника не є належним способом захисту.»
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц (провадження № 14-67цс20) вказано, що: «необхідною умовою задоволення позову є наявність спору. Зокрема, у справі про визнання поруки припиненою позивач має довести, що відповідач вважає наявним своє право вимоги і кореспондуючий обов`язок позивача, який не був установлений судовим рішенням або не є предметом розгляду в іншій справі. Велика Палата Верховного Суду також звертає увагу на важливість дотримання принципу процесуальної економії (пункт 58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 січня 2020 року у справі № 50/311-б, провадження № 12-143гс19; пункт 63 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі № 910/3009/18, провадження № 12-204гс19), відповідно до якого штучне подвоєння судового процесу є неприпустимим».
У справі, що переглядається поручитель у лютому 2025 року звернувся з вимогою до кредитора про припинення поруки, після ухвалення у лютому 2016 року рішення суду про солідарне стягнення боргу з поручителя та боржника. Апеляційний суд звертає увагу, що після звернення кредитора з позовом про стягнення коштів поручитель не може заявляти окремий позов про визнання відсутності права вимоги в кредитора та кореспондуючого обов`язку поручителя. Такий окремий позов теж не може бути задоволений, оскільки поручитель має себе захищати у судовому процесі про стягнення з нього коштів, заперечуючи проти відповідного позову кредитора, наприклад, і з тих підстав, що порука припинилася. Застосування поручителем способу захисту інтересу, спрямованого на усунення правової невизначеності у відносинах із кредитором, є належним лише в разі, якщо така невизначеність триває, ініційований кредитором спір про захист його прав суд не вирішив і відповідне провадження не було відкрите.
Апеляційний суд звертає вагу, що ОСОБА_2 був відповідачем у справі №758/8559/15-ц, проте не скористався своїм правом на оскарження заочного рішення після відмови у задоволенні його заяви про перегляд заочного рішення судом першої інстанції.
Судова колегія також звертає увагу на те, що положення статті 559 ЦК України стосовно припинення поруки з припиненням забезпеченого нею зобов`язання не може застосовуватися до правовідносин, у яких обов`язок поручителя щодо виконання зобов`язання за основним договором виник з рішення суду, а не лише з договору поруки.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відсутність будь-яких доказів про пропуск строку пред`явлення АТ «УкрСиббанк» вимог до поручителя від дати припинення платежів по кредиту ОСОБА_3 , а також сама по собі презумпція того, що питання про чинність поруки перевірялася судом під час ухвалення судового рішення про солідарне стягнення боргу (постанова ВП ВС від 4 липня 2023 року у справі № 2-1268/11), дає підстави для висновку про необхідність відмовити позивачу у задоволенні його вимог про визнання припиненою поруки.
Щодо посилання скаржника на передачу боргу за кредитним договором іншій особі без згоди поручителя, як на підставу припинення поруки, то апеляційний суд також погоджується з висновками суду першої інстанції, що заміна сторони виконавчого провадження та укладення договорів про уступку права вимоги не вимагає згоди боржників. Заміна стягувача у виконавчому провадженні у квітні 2020 року не призводить до ретроспективного припинення поруки, яка діяла у 2015 р., коли банк пред`являв вимоги до поручителя.
Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що ч. 3 ст. 559 ЦК України, якою передбачено, що порука припиняється у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не поручився за нового боржника, адже зобов`язання за договором поруки нерозривно пов`язані з особою боржника.
Як вбачається з матеріалів справи та інформації, наявній у ЄДРСР, а саме щодо справи № 758/8559/15-ц та постанови Київського апеляційного суду від 6 листопада 2024 року, у спірних правовідносинах відступалось саме право вимоги та замінювався стягувач у виконавчих провадженнях, що стосуються виконання заочного рішення про стягнення солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» за договором про надання споживчого кредиту. Божники за зобов`язаннями досі є незмінними - ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , тобто переведення боргу на іншу особу, за яку поручитель не поручався не було доведено, а відтак відсутні підстави припинення поруки, передбачені ч. 3 ст. 559 ЦК України
Вирішуючи спір, який виник між сторонами справи, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив обставини справи та наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, у результаті чого ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.
Керуючись ст. ст. 268, 367, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 - залишити без задоволення. 
Рішення Подільського районного суду м. Києва від 13 листопада 2025 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду, шляхом подання касаційної скарги до цього суду.

Головуючий О.В. Желепа 

Судді Н.В. Поліщук

В.В. Соколова