ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

. 30 квітня 2026 року 	м. Полтава	Справа № 440/15519/25	

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Чеснокової А.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області в якій просить:
визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №163750027258 від 23.07.2025 року в частині відмови в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах та не зарахування періоду роботи з 10.06.1999 по 07.03.2003 до пільгового стажу;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити ОСОБА_1 з 14.02.2024 року пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 2 відповідно до пункту "б" частини 1 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", зарахувавши до пільгового стажу за Списком № 2 період роботи з 10.06.1999 по 07.03.2003 року на ВАТ Полтавський завод газорозрядних ламп.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що звернулася до органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, однак рішенням відповідача їй відмовлено у зв`язку з недостатністю пільгового стажу. При цьому відповідачем безпідставно не зараховано до пільгового стажу період роботи позивачки з 10.06.1999 по 07.03.2003 на посаді прибиральника виробничих приміщень у стекольному цеху ВАТ "Полтавський завод газорозрядних ламп", що належить до виробництва зі шкідливими та важкими умовами праці, передбаченого Списком № 2. Зазначений період підтверджується трудовою книжкою, яка є основним документом, що підтверджує стаж роботи. Виконання позивачкою трудових обов`язків здійснювалося безпосередньо у шкідливих виробничих умовах, що дає підстави для зарахування цього періоду до пільгового стажу. Відсутність додаткових документів або атестації робочого місця не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії, оскільки відповідальність за їх оформлення покладається на роботодавця, а не на працівника. З урахуванням зарахування спірного періоду позивачка має необхідний пільговий та загальний стаж, а отже — право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Відмова відповідача порушує право позивачки на соціальний захист, гарантоване Конституцією України, та є протиправною. 
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2025 року відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення.
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 21 січня 2026 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2025 року скасовано. Справу № 440/15519/25 направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду справи. 
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 03.04.2026 позовну прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Копію ухвали суду від 03.04.2026 доставлено до електронного кабінету відповідача 03.04.2026, однак відповідач правом подати відзив до суду не скористався та надав лише документи.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 29.04.2026 закрито провадження у адміністративній справі № 440/15519/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії в частині позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо не зарахування до пільгового стажу за Списком № 2 період роботи з 10.06.1999 по 07.03.2003 на ВАТ Полтавський завод газорозрядних ламп.
Справу розглянуто судом за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі частини 4 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України.
Дослідивши письмові докази і письмові пояснення сторони, викладені у заяві по суті справи, суд встановив наступні обставини та спірні правовідносини.
ОСОБА_1 звернулася 14.02.2024 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Для розгляду були надані наступні документи: ідентифікаційний код, паспорт, свідоцтво про шлюб, свідоцтво про народження дитини, трудова книжка, диплом, трудова книжка.
Рішенням відділу призначення пенсій управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №163750027258 від 23.02.2024 відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу. 
Зі змісту рішення слідує, що до пільгового стажу ОСОБА_1 не зараховано періоди її роботи в Полтавському заводі газорозрядних ламп, оскільки до електронної пенсійної справи не додано пільгових довідок згідно додатку №5 Постанови КМУ №637 від 12.08.1993.
Вважаючи свої права порушеними таким рішенням, позивач звернувся до суду з позовом.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 13.06.2024 у справі №440/3542/24, яке набрало законної сили, визнано протиправним та скасовано рішення відділу призначення пенсій управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №163750027258 від 23.02.2024 про відмову у призначенні пенсії; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву від 14.02.2024 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, з урахуванням висновків суду.
На виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 13.06.2024 у справі №440/3542/24 ГУПФ України в Харківській області повторно розглянуло заяву ОСОБА_1 та повторно відмовило у призначенні пенсії з аналогічних підстав, про що прийнято рішення від 29.08.2024 №163750027258.
Головне управління Пенсійного фонду в Харківській області в рішенні від 29.08.2024 №163750027258 зазначило, що:
вік заявниці 52 роки 7 місяців 20 днів,
необхідний вік 55 років,
необхідний страховий стаж не менше 25 років,
страховий стаж особи становить 30 років 03 місяці 25 днів,
необхідний пільговий стаж 10 років,
пільговий стаж заявника за списком №2 становить 0 років 0 місяців 0 днів.
В рішенні зазначено, що до електронної пенсійної справи не додано пільгових довідок згідно додатку № 5 Постанови № 637 від 12.08.1993 р. Кабінету Міністрів України.
В рішенні суду відсутні зобов`язання щодо зарахування періоду роботи з 24.01.1992 по 07.03.2003 до пільгового стажу.
Не погодившись із зазначеним рішенням, позивач оскаржила його до суду.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 01.11.2024 у справі № 440/15519/25 адміністративний позов гр. ОСОБА_1 задоволено частково: визнано протиправним та скасувано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №1637500027258 від 29.08.2024 в частині відмови у зарахуванні ОСОБА_1 до пільгового стажу періодів роботи з 24.01.1992 по 28.09.1997 та з 19.10.1988 по 09.06.1999 знімачем гарячих виробів по другому розряду в стекольному цеху ВАТ "Полтавський завод газорозрядних ламп" та періодів роботи з 29.09.1997 по 18.10.1998 учнем намотувальника сіток і спіралей в металозаготівельному цеху ВАТ "Полтавський завод газорозрядних ламп" та в частині висновку про необхідність досягнення віку 55 років замість 50 років, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 24.01.1992 по 28.09.1997 та з 19.10.1988 по 09.06.1999 знімачем гарячих виробів по другому розряду в стекольному цеху ВАТ "Полтавський завод газорозрядних ламп" та періоди роботи з 29.09.1997 по 18.10.1998 учнем намотувальника сіток і спіралей в металозаготівельному цеху ВАТ "Полтавський завод газорозрядних ламп". У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 16.06.2025 виправлено описку в рішенні Полтавського окружного адміністративного суду від 01.11.2024 у справі №440/11056/24, шляхом зазначення по тексту рішення періоду роботи знімачем гарячих виробів по другому розряду в стекольному цеху ВАТ "Полтавський завод газорозрядних ламп" з 19.10.1998 по 09.06.1999 замість з 19.10.1988 по 09.06.1999.
Зазначене судове рішення набрало законної сили 10.04.2025 року.
На виконання рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 01.11.2024 у справі №440/11056/24 ГУПФ України в Харківській області повторно розглянуло заяву ОСОБА_1 та повторно відмовило у призначенні пенсії про що прийнято рішення від 23.07.2025 №163750027258.
В обґрунтування відмови у призначенні пенсії зазначено, що:
"Відповідно п. 2 ч .2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць після досягнення 55 років за наявності страхового стажу не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на за значених роботах.
Особам, які мають не менше половини стажу роботи і з шкідливими і важкими умовами праці пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого ст. 26 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи жінкам. 
В описній частині судового рішення, зокрема, вказано: “При цьому суд не погоджується з доводами позивача та її представника про досягнення ОСОБА_1 необхідного пенсійного віку 50 років, оскільки Велика Палата Верховного Суду в постанові від 03.11.2021 у зразковій справі № 360/3622/20 дійшла висновку, що застосовуванню підлягають норми Закону№1788-ХІ з урахуванням Рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020, а не закону №1058-ІV. 
За вказаними обставинами, така обов`язкова умова для призначення пенсії на пільгових умовах: не обхідний вік та стаж роботи, має застосуватися в порядку, визначеному пунктом 3 результативної частини Рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020, та виходячи з принципу правової визначеності як складового елементу верховенства права, гарантованого статтею 8 Конституції України”. 
Згідно п.3 Рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23.01.2020 застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14 п.”б”- “1” статті 54 Закону України “Про пенсійне забезпечення” від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ в редакції до внесення змін Законом України ”Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення” від 02 березня 2015 року № 213-VІІІ для осіб, які працювали до 01 квітня 2015 року на посадах визначених у вказаних нормах, а саме: “ На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці,- за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць; жінки-після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах. 
Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки-жінкам.
Вік заявника 52 роки 07 місяців 20 днів. 
Страховий стаж заявника становить 31 рік 01 місяць 16 днів. 
Пільговий стаж заявника за списком №2 становить 07 років 0 4 місяця 16 днів. 
Розгляд документів, доданих до заяви: за доданими документами до загального страхового зараховано всі періоди. 
До пільгового стажу за списком № 2 зараховано періоди:- з 24.01.1992 по 28.09.1997- з 19.10.1998 по 09.06.1999- з 29.09.1997 по 18.10.1998. 
Згідно з висновком суду позов ОСОБА_2 задоволено частково. 
Отже зобов`язань щодо повторного розгляду заяви або призначення пенсії за віком на пільгових умовах ні в рішенні суду, ні в висновках суду не передбачено. 
Враховуючи зазначене, вирішено: відмовити в призначенні пенсії за віком ОСОБА_2 відповідно до п.”б” ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23.01.2020 у зв`язку з відсутністю зобов`язань щодо повторного розгляду заяви або призначення пенсії за віком на пільгових умовах. 
Заявник працює/не працює– не працює.
Дата з якої особа матиме право на пенсійну виплату 25.06.2028."
Не погодившись із зазначеним рішенням, позивач оскаржила його до суду.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам та доводам учасників справи, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначаються Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).
Статтею 8 Закону №1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.
За приписами пункту 1 частини першої статті 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
Згідно із частиною першою статті 26 Закону №1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.
Відповідно до положень частин першої та четвертої статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.
Пунктом 2 Розділу XV "Прикінцеві положення" Закону №1058-IV передбачено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.
Частиною першою статті 114 Закону України №1058-IV визначено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті.
Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
Відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону України №1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Водночас згідно з пунктом “б” статті 13 Закону України “Про пенсійне забезпечення” № 1788-XII від 5 листопада 1991 року (далі - Закон № 1788-ХІІ) в редакції, чинній до внесення змін Законом № 213-VІІІ, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що затверджений Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:
чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах;
жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Законом № 213-VІІІ, який набрав чинності з 1 квітня 2015 року, статтю 13 Закону № 1788-ХІІ викладено в іншій редакції, зокрема, пунктом “б” зазначеної статті передбачено, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Відповідно до пункту 1 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23.01.2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), стаття 13, частина друга статті 14, пункти “б” - “г” статті 54 Закону № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом № 213-VIII (пункт 1 рішення).
Згідно з пунктом 3 резолютивної частини зазначеного Рішення застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти “б” - “г” статті 54 Закону № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:
чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах;
жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам.
Таким чином, Рішенням № 1-р/2020 КСУ визнав неконституційними окремі положення Закону № 1788-ХІІ, у зв`язку із чим вони втратили чинність з дня ухвалення Рішення (пункт 2 резолютивної частини Рішення). Одночасно КСУ встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII.
У зв`язку із цим на час виникнення спірних правовідносин Закон № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 встановлює право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, для жінок після досягнення 50 років (за наявності стажу роботи та інших умов, визначених в рішенні КСУ).
При цьому наявна колізія між нормами Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 з одного боку, та Законом № 1058-ІV - з іншого в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах, а також загального страхового стажу.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 у справі № 520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.
Отже, застосуванню підлягають саме норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020, а не Закону № 1058-ІV.
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 листопада 2021 року у справі № 360/3611/20.
Системний аналіз наведених норм законодавства свідчить, що умовами для призначення жінці пільгової пенсії за віком за Списком 2 відповідно до пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в редакції, чинній до внесення змін Законом № 213-VІІІ, є: 1) досягнення 50-річного віку; 2) зайнятість повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці 3) наявність страхового стажу не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; 4) проведення атестації робочих місць.
При цьому, у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020, а не Закону № 1058-ІV, що узгоджується із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду від 03.11.2021 у зразковій справі № 360/3611/20.
Із рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 23.07.2025 № 163750027258, яке є предметом спору у справі, вбачається, що підставою для відмови в призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах послугувало те, що позивач на дату подання заяви (14.02.2024) не досягла пенсійного віку (55 років), передбаченого підпунктом 2 пункту 2 статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. 
Враховуючи наведені вище висновки стосовно релевантного у цих правовідносинах законодавства, суд зазначає, що обґрунтування пенсійним органом рішення від 23.07.2025 № 163750027258 положеннями статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" є безпідставним.
Суд зазначає, що відповідно до пункту «б» статті 13 Закону № 1788-ХІІ право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 мають жінки після досягнення 50-річного віку за наявності страхового стажу не менше 20 років, з яких не менше 10 років — на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, за умови зайнятості повний робочий день на таких роботах.
Отже, для призначення пенсії на пільгових умовах необхідна сукупність таких умов: досягнення відповідного віку, наявність необхідного загального страхового стажу та наявність спеціального (пільгового) стажу роботи.
Як установлено судом, станом на дату звернення із заявою про призначення пенсії (14.02.2024) позивач досягла 50-річного віку, мала необхідний загальний страховий стаж понад 20 років, а також здійснювала трудову діяльність на роботах із шкідливими та важкими умовами праці. Водночас її пільговий стаж становив 7 років 4 місяці 16 днів, що є меншим за 10 років, визначених законом.
Разом із тим, статтею 13 Закону № 1788-ХІІ передбачено можливість зменшення пенсійного віку у разі наявності неповного пільгового стажу. Зокрема, жінкам пенсійний вік зменшується на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців роботи у шкідливих і важких умовах праці.
Таким чином, наявний у позивача пільговий стаж 7 років 4 місяці 16 днів дає підстави для зменшення пенсійного віку на 3 роки (за кожні повні 2 роки 6 місяців роботи). Відповідно, право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах у позивача виникає після досягнення 53-річного віку.
Як убачається з матеріалів справи, на момент звернення до органу Пенсійного фонду України у 2024 році позивач мала вік 52 роки 7 місяців 20 днів, тобто не досягла визначеного законодавством віку для призначення пенсії з урахуванням зменшення. Водночас законодавство не забороняє особі звертатися за призначенням пенсії до моменту набуття такого права, однак у такому випадку пенсія призначається не раніше дня виникнення права на неї.
Суд погоджується з доводами відповідача в тій частині, що станом на дату звернення позивач дійсно не досягла необхідного віку для призначення пенсії на пільгових умовах.
Разом із тим, суд звертає увагу, що оскаржуване рішення було прийняте 23.07.2025 року, тобто на момент його ухвалення позивач вже досягла 53-річного віку, що підтверджується матеріалами справи.
За таких обставин, відповідач, приймаючи рішення про відмову у призначенні пенсії, був зобов`язаний врахувати фактичний вік позивачки на момент прийняття рішення, а не виключно на момент її звернення із заявою.
Неврахування цієї обставини призвело до безпідставного обмеження права позивачки на пенсійне забезпечення, гарантованого статтею 46 Конституції України.
Отже, рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області від 23.07.2025 №163750027258 про відмову у призначенні пенсії не ґрунтується на вимогах законодавства, а тому підлягає визнанню протиправним та скасуванню.
Частиною четвертою статті 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Оскільки відповідач протиправно відмовив позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, у той час як право на отримання пенсії підтверджується документально, суд вважає, що в даному випадку у відповідача відсутня дискреція як можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень.
При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права ст. 1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.
Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.
Відповідно до пункту 10 частини 2 статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.
Отже, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 45 Закону №1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Оскільки позивач звернулася із заявою про призначення пенсії ще до досягнення відповідного віку, а повторний розгляд її заяви здійснено на виконання судового рішення, таке звернення слід розцінювати як безперервне волевиявлення щодо реалізації права на пенсійне забезпечення. 
З огляду на встановлені обставини та положення статті 45 Закону України №1058-IV, враховуючи, що позивач досягла пенсійного віку 24.06.2024, суд дійшов висновку, що пенсія підлягає призначенню з дня, що настає за днем досягнення відповідного віку, тобто з 25.06.2024.
Отже, зважаючи на природу та підстави даного спору та, оскільки спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. "б" ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції, яка діяла до прийняття Закону України від 02.03.2015 № 213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» згідно із Рішенням Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020 з дня, що настає за днем досягнення відповідного віку, а саме: з 25.06.2024.
Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі, відповідно до якого розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (частина 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України).
Отже, позов належить задовольнити частково.
Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Позивачем при зверненні до суду з даним позовом сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн. відповідно до квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки №37 від 06.11.2025.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 03.04.2026 про закриття провадження у адміністративній справі № 440/15519/25 позивачу повернуто з Державного бюджету України частину суми судового збору у розмірі 605,60 грн.
Частиною 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Таким чином, при частковому задоволенні позову ОСОБА_1 суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 302,80 грн..
Керуючись статтями 2, 3, 6-10, 72-77, 90, 241-246, 262 КАС України, суд, - 

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (Майдан Свободи, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, м. Харків, Харківська область, 61022, код ЄДРПОУ 14099344) про визнання протиправним та скасування рішення задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області від 23.07.2025 №163750027258.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. "б" ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції, яка діяла до прийняття Закону України від 02.03.2015 № 213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» згідно із Рішенням Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020 з дня, що настає за днем досягнення відповідного віку з 25.06.2024.
В решті позовних вимог відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (Майдан Свободи, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, м. Харків, Харківська область, 61022, код ЄДРПОУ 14099344) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) витрати зі сплати судового збору у розмірі 302 (триста дві) гривні 80 (вісімдесят) копійок.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Головуючий суддя	 	А.О. Чеснокова