справа №941/719/25
провадження №2/176/118/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2026 року Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області в складі головуючої-судді Волчек Н.Ю., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
В С Т А Н О В И В:
09.07.2025 цивільна справа за позовом ТОВ «Санфорд Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, надійшла до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області для розгляду на підставі ухвали судді Петріківського районного суду Кіровоградської області від 17 червня 2025 року за підсудністю.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 12.12.2018 Публічне акціонерне товариство «Ідея Банк» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір № Z75.21840.004647391.
Кредитний договір підписаний Позичальником власноручно. Від імені Банку договір був підписаний з використанням аналогу власноручного підпису уповноваженої особи Банку та відти печатки банку, відтворених за допомогою технічного пристрою відповідно до публічної оферти АТ «Ідея Банк» від 16 вересня 2015 року. Позичальник надав письмову заяву про акцепт вказаної публічної оферти.
Відповідно до п.І.1. Кредитного договору банк надає Позичальнику кредит (грошові кошти на поточні потреби в сумі 29701,00 гривень, включаючи витрати на страховий платіж (у разі наявності), а Позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентним платежами (процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості) згідно з умовам цього Договору. Відповідно до умов договору кредит надається шляхом зарахування коштів на банківський рахунок Позичальника, що відкривається Банком.
У п.1.2 Кредитного договору сторони погодили, що строк кредитування становить 24 місяців з дня підписання Договору, тобто до 12.12.2020 року включно.
Згідно п.1.3., 1.4. Кредитного договору Позичальник за користування кредитом сплачує Банку річну змінювану процентну ставку, яка на день укладення Кредитного договору становила 9.99 % річних.
Згідно до п.2.5. Кредитного договору нарахування процентів здійснюється два рази на місяць за методом «факт/факт». Базою для нарахування процентів є неповернена сума кредиту.
Відповідно до п.2.1. Кредитного договору Позичальник повертає кредит разом з процентами в 60 щомісячних внесках згідно Графіку щомісячних платежів.
Одночасно з укладенням Кредитного договору Позичальник уклав з ПрАТ "СК "ПЗУ Україна страхування життя" договір від 12.12.2018 року добровільного страхування життя. Розмір страхового внеску за цим договором страхування становить 4096,69 гривень. Вигодонабувачем за цим договором страхування є Банк.
За умовами Кредитного договору, а саме п.1.12., Позичальник доручив Банку та дав розпорядження переказати страховику в безготівковій формі кредитні кошти в частині суми страхового платежу.
Після укладення Кредитного договору Банк свої зобов`язання виконав і перерахував на Банківський поточний рахунок Позичальника грошові кошти в сумі 29701,00 гривень, з яких був сплачений на рахунок ПРАТ "СК "ПЗУ Україна страхування життя" страховий платіж від імені Позичальника в сумі 4096,69 гривень, що підтверджується випискою з банківського рахунку Позичальника, а також відповідними ордерами-розпорядженнями на перерахування коштів.
У подальшому Позичальник виконав свої зобов`язання з повернення суми кредиту разом з процентними платежами лише частково. Згідно виписки по рахунку Позичальника за весь строк з моменту укладення Кредитного договору і до моменту звернення з цим позовом Позичальник сплатив Банку лише 17400,00 гривень. Останній платіж проведено 23.08.2019 року. Строк на який було надано кредит за Договором сплив 12.12.2020 року. Після закінчення строку кредиту Кредитор не здійснював нарахування процентів за користування кредитними коштами, нараховував штрафні санкції та комісії.
Станом на 12.12.2020 сформувалася наступна заборгованість Позичальника перед Банком за Договором:
- заборгованість за основним боргом в сумі 20335,82 гривень;
- заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками в сумі 6721,41 гривень,
що разом становить 27057,23 гривень.
Позивач зазначає, що право вимоги за вказаним кредитним договором перейшло до нього внаслідок укладення договорів факторингу.
Розмір заборгованості підтверджується довідкою-розрахунком та виписками по рахунку, які відображають рух коштів за весь період дії кредитного договору.
Відповідач, прострочивши узгоджені строки платежів за кредитним договором N Z75.21840.004647391 від 12.12.2018, порушив зобов`язання і має нести передбачену відповідальність і сплатити на користь ТОВ "САНФОРД КАПІТАЛ" суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.
Таким чином, додатково до суми боргу та процентів, що були нараховані протягом строку дії кредитного договору, відповідно до його умов, ОСОБА_1 має також сплатити інфляційні витрати в сумі 3855,04 гривень, три проценти річних в сумі 973,95 гривень.
З урахуванням наведеного та посилаючись на відповідні норми права просить суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, стягнувши з відповідача суму боргу в розмірі 31886,22 грн, а також понесені судові витрати.
Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 04 серпня 2025 року відкрито провадження по справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України.
Відповідачем до суду не подано відзиву на позову заяву, при цьому останній належним чином повідомлявся про розгляд справи в суді, а саме за зареєстрованим в передбаченому законом порядку місцем проживання.
Оскільки відповідач про розгляд справи повідомлявся належним чином, відзив на позовну заяву не подав та не повідомив причини його неподання, суд вважає можливим розглянути спір на підставі наявних матеріалів справи.
Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов до наступного висновку.
Судом встановлено, що 12.12.2018 між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № Z75.21840.004647391.
Кредитний договір підписаний Позичальником власноручно. Від імені Банку договір підписаний з використанням аналогу власноручного підпису уповноваженої особи Банку та відти печатки банку, відтворених за допомогою технічного пристрою відповідно до публічної оферти АТ «Ідея Банк» від 16 вересня 2015 року. Позичальник надав письмову заяву про акцепт вказаної публічної оферти.
Відповідно до п.І.1. Кредитного договору банк надає Позичальнику кредит (грошові кошти на поточні потреби в сумі 29701,00 гривень, включаючи витрати на страховий платіж (у разі наявності), а Позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентним платежами (процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості) згідно з умовам цього Договору. Відповідно до умов договору кредит надається шляхом зарахування коштів на банківський рахунок Позичальника, що відкривається Банком.
У п.1.2 Кредитного договору сторони погодили, що строк кредитування становить 24 місяців з дня підписання Договору, тобто до 12.12.2020 року включно.
Згідно п.1.3., 1.4. Кредитного договору Позичальник за користування кредитом сплачує Банку річну змінювану процентну ставку, яка на день укладення Кредитного договору становила 9.99 % річних.
Згідно до п.2.5. Кредитного договору нарахування процентів здійснюється два рази на місяць за методом «факт/факт». Базою для нарахування процентів є неповернена сума кредиту.
Відповідно до п.2.1. Кредитного договору Позичальник повертає кредит разом з процентами в 60 щомісячних внесках згідно Графіку щомісячних платежів.
Одночасно з укладенням Кредитного договору Позичальник уклав з ПрАТ "СК "ПЗУ Україна страхування життя" договір від 12.12.2018 року добровільного страхування життя. Розмір страхового внеску за цим договором страхування становить 4096,69 гривень. Вигодонабувачем за цим договором страхування є Банк.
За умовами Кредитного договору, а саме п.1.12., Позичальник доручив Банку та дав розпорядження переказати страховику в безготівковій формі кредитні кошти в частині суми страхового платежу.
Після укладення Кредитного договору Банк свої зобов`язання виконав і перерахував на Банківський поточний рахунок Позичальника грошові кошти в сумі 29701,00 гривень, з яких був сплачений на рахунок ПРАТ "СК "ПЗУ Україна страхування життя" страховий платіж від імені Позичальника в сумі 4096,69 гривень, що підтверджується випискою з банківського рахунку Позичальника, а також відповідними ордерами-розпорядженнями на перерахування коштів.
Після укладення кредитного договору банк виконав свої зобов`язання у повному обсязі, що підтверджується виписками по рахунку, з яких вбачається фактичне надання відповідачу кредитних коштів. 
Разом з тим відповідач свої зобов`язання за кредитним договором виконувала неналежним чином, здійснюючи погашення заборгованості частково. Загальна сума коштів, сплачених відповідачем, становить 17400,00 грн, при цьому останній платіж здійснено 23.08.2019 року, після чого виконання зобов`язань фактично припинилось. 
Строк кредитування закінчився 12.12.2020 року, однак відповідач кредитні кошти у повному обсязі не повернула. При цьому після закінчення строку кредитування первісним кредитором не здійснювалося нарахування додаткових процентів, штрафних санкцій чи комісій. 
Станом на момент формування заборгованості сума боргу становить 27057,23 грн, яка складається із: 
заборгованості за основним боргом у сумі 20335,82 грн; 
заборгованості за нарахованими та несплаченими процентами у сумі 6721,41 грн. 
Судом також встановлено, що право вимоги за вказаним кредитним договором було відступлено.
16 листопада 2023 року між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сонаті» укладено договір факторингу № 16/11-23, за умовами якого клієнт відступив фактору, а фактор прийняв права вимоги та в їх оплату зобов`язався передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату.
Відповідно до реєстру боржників № 1 від 16 листопада 2023 року, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сонаті» набуло права грошової вимоги до боржника ОСОБА_1 за договором № Z75.21840.004647391.
29 грудня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сонаті» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» укладено договір факторингу № 29/12-23, за умовами якого клієнт відступив фактору, а фактор прийняв права вимоги та в їх оплату зобов`язався передати грошові кошти в розпорядження клієнта.
Відповідно до реєстру боржників № 1, що є додатком до договору факторингу № 29/12-23 від 29 грудня 2023 року, Товариство з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» набуло права грошової вимоги до боржника ОСОБА_1 за договором № Z75.21840.004647391.
У зв`язку з прострочення зобов`язання позивачем нараховано інфляційні втрати за період з 13.12.2020 до 23.02.2022 в розмірі 3855,04 грн, та 3 % річних за користування грошовими коштами за період з 13.12.2020 до 23.02.2022 в розмірі 973,95 грн.
Положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Частинами 1, 2 статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зо-бов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим парагра-фом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно із ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
За змістом ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.
Згідно із ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Отже, принцип змагальності сторін визначений законом і він передбачає, що кожна сторона повинна довести перед судом обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У кожної із сторін не має процесуальних переваг у доведенні своїх вимог і заперечень.
Судом встановлено факти укладення між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 кредитного договору Z75.21840.004647391 від 12.12.2018 року, отримання відповідачем грошових коштів за його умовами, а також непогашення відповідачем заборгованості за вказаним кредитним договором у повному обсязі.
Статтею 1077 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512, ст. 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Також, судом встановлено, що АТ «Ідея Банк» відступило право вимоги щодо відповідача на користь ТОВ «ФК «Сонаті», яке в подальшому відступило право вимоги ТОВ «Санфорд Капітал» і таке відступлення відповідає вимогам п. 1 ч. 1 ст. 512 та ст. 513 ЦК України.
Тобто, судом встановлено що ТОВ «Санфорд Капітал», є новим кредитором за кредитним договором, а також те, що до ТОВ «Санфорд Капітал» перейшло право вимоги до відповідача в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.
З приводу вимоги про стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3% річних за несвоєчасне виконання зобов`язання, суд зазначає наступне.
Частиною 1 статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За змістом ст. 552, ч. 2 ст. 625 ЦК України інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання.
Так, згідно з розрахунком наданим позивачем: сума інфляційних втрат за прострочення виконання зобов`язань відповідачем за період з 13.12. 2020 року до 23.02.2022 року включно становить 3855,04 грн.; сума 3% річних від простроченої суми 973,95 грн.
Відповідно до вимог п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що у позивача виникло право на застосування наслідків порушення зобов`язання відповідно до положень статті 625 ЦК України, а з відповідача підлягають стягненню інфляційні втрати в сумі 3855,04 грн. та 3% річних в розмірі 973,95 грн. за період 13.12. 2020 року до 23.02.2022 року включно у заявленому позивачем розмірі.
Враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд дійшов висновку, що позовна заява ТОВ «Санфорд Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості підлягає задоволенню в повному обсязі.
Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача 7200 грн 00 коп. в рахунок отримання правничої допомоги витрат на правову допомогу, слід зазначити наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
За змістом ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Згідно з правовою позицією, викладеною Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 27.06.2018 по справі № 826/1216/16, необхідною умовою для вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу є наявність доказів, які підтверджують фактичне здійснення таких витрат учасником справи. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
До позовної заяви ТОВ "Санфорд Капітал" долучено договір про надання правової допомоги №1/04 від 01.04.2024, Акт прийому-передачі наданих послуг з правничої допомоги №5 від 05.05.2025, згідно яких сума оплати за надані адвокатські послуги становить 7200 грн 00 коп.
Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК).
У відповідності до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Суд зауважує, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Враховуючи співмірність складності справи та обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, виходячи з вимог розумності, справедливості та пропорційності, враховуючи, що справа не є значної складності, обсяг, якість та характер наданих послуг, виходячи з обсягу фактично наданих послуг з урахуванням характеру виконаної адвокатом роботи, враховуючи виконані в акті роботи, суд вважає можливим зменшити їх розмір та стягнути з відповідача витрати за надання правової допомоги на користь позивача у розмірі 4000 грн 00 коп., що є обґрунтованим і пропорційним до предмета спору та виконаної адвокатом роботи.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У порядку ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2422 грн 40 коп.
Керуючись ст. 263-265, 273, 274-279, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» заборгованість за договором кредиту № Z75.21840.004647391 від 12.12.2018 року в розмірі 31886,22 грн, з яких:
20335,82 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 
6721,41 грн. - сума заборгованості за відсотками; 
3855,04 грн – інфляційні втрати;
973,95 грн – три проценти річних.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» витрати по сплаті судового збору в сумі 2422 гривень 40 копійок та витрати на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 4 000 гривень 00 копійок.
У відшкодуванні решти витрат на правничу допомогу відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Дніпровського апеляційного суду. 
Відомості про учасників справи.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал», код ЄДРПОУ 43575686, місцезнаходження: 49005, м. Дніпро, вул. Сімферопольська, буд. 21, 5-й поверх, прим. 68, 69.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя Жовтоводського міського суду
Дніпропетровської області Н.Ю. ВОЛЧЕК