Справа № 127/25112/25
Провадження № 22-ц/801/1149/2026
Категорія: 76
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ан О. В.
Доповідач:Оніщук В. В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2026 року	Справа № 127/25112/25	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого – Оніщука В. В. (суддя-доповідач),
суддів: Копаничук С. Г., Голоти Л. О., 
з участю секретаря судового засідання Ходакової М. Г., 

учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідачі – Державний науково-дослідний експертно-криміналістичний центр Міністерства внутрішніх справ України, Вінницький науково-дослідний експертно-криміналістичний центр Міністерства внутрішніх справ України,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 30 березня 2026 року, ухвалене у складі судді Ан О. В. в залі суду, 

встановив:

Короткий зміст вимог 
У серпні 2025 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України, Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України про визнання протиправним наказу.
Позов обґрунтовано тим, що наказом Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру від 11 липня 2025 року № 26-н «Про проведення службового розслідування» ОСОБА_1 було відсторонено від виконання обов`язків на період службового розслідування з усіма наслідками передбаченими чинним законодавством.
Вказаний наказ позивач вважає незаконним і таким, що підлягає скасуванню.
Так, оскаржуваний наказ містить загальне посилання в цілому на: Закон України «Про запобігання корупції», Порядок проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 червня 2000 року № 950, Наказ МВС України «Про затвердження Правил етичної та доброчесної поведінки працівників Міністерства внутрішніх справ України» від 09 квітня 2024 року №230, лист ДНДЕКЦ МВС від 26 червня 2025 року № 19/26-29591-2025, лист Вінницького НДЕКЦ МВС від 02 червня 2025 року № 19/102/1-13529.
Відповідно до пункту 3 Порядку проведення службового розслідування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 червня 2000 року № 950, Дія цього Порядку не поширюється на осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та осіб, які для цілей Закону прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, права та обов`язки яких у частині додержання службової дисципліни, види заохочення та дисциплінарні стягнення і порядок їх застосування щодо яких встановлюються дисциплінарними статутами або іншими нормативними актами. 
Відповідно до статті 46 КЗпП передбачено проведення службової перевірки роботодавцем, який віднесений до переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави, та/або об`єктів чи операторів критичної інфраструктури; в інших випадках, передбачених законодавством. Зокрема необхідно наголосити, що КЗпП передбачає проведення службової перевірки, а не службового розслідування, про яке виданий наказ. 
Нормативна база для проведення службового розслідування в Україні визначається: Законом України «Про державну службу», Законом України «Про національну поліцію», Положенням про порядок проведення службових розслідувань у Збройних Силах України. 
При цьому, ОСОБА_1 не є суб`єктом діяльності вищенаведених законодавчих актів. 
Підпунктом 4 пункту 3 оспорюваного наказу комісія зобов`язана провести перевірку аналізу дій позивача щодо невиконання наказів керівництва та створення напруженої ситуації в колективі. Вищевказане суперечить мотивувальній частині наказу, оскільки він базується на Законі Україні «Про запобігання корупції», який є базисом та підставою для відсторонення позивача від виконання обов`язків.
Пунктом 4 оспорюваного наказу ОСОБА_1 було відсторонено від виконання обов`язків заступника директора Вінницького НДЕКЦ МВС, тоді як відповідно до наказу Вінницького НДЕКЦ МВС від 19 червня 2025 року № 212-о/с позивач включно по 12 липня 2025 року перебував у щорічній основній відпустці.
Відповідно до статті 46 КЗпП відсторонення працівників від роботи роботодавцем допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони. Відсторонення працівника від роботи під час відпустки може здійснюватися роботодавцем, якщо є підстави, зазначені вище. В окремих випадках це можуть здійснювати треті особи (слідчі судді, слідчі). 
Відповідно до підпункту 21 пункту 16 Положення про Державний науково-дослідний експертно-криміналістичний центр МВС України, затвердженого наказом МВС від 31 січня 2017 року № 77 директор ДНДЕКЦ у межах наданих повноважень заохочує та притягає до дисциплінарної відповідальності своїх першого заступника, заступників і працівників Експертної служби МВС, крім директорів НДЕКЦ. 
Відповідно до підпункту 34 пункту 16 Положення про Державний науково-дослідний експертно-криміналістичний центр МВС України, затвердженого наказом МВС від 31 січня 2017 року № 77 директор ДНДЕКЦ організовує роботу з контролю та дотриманням трудової та виконавчої дисципліни працівниками ДНДЕКЦ і НДЕКЦ. 
Відповідно до підпункту 9 пункту 14 Положення про Вінницький науково-дослідний експертно-криміналістичний центр МВС України, затвердженого наказом МВС від 31 січня 2017 року № 77 директор призначає на посади та звільняє з посад працівників НДЕКЦ, крім своїх заступників. У даному контексті рішення про відсторонення від посади повинно було прийматися керівником Експертної служби МВС. 
Підпунктом 2 пункту 3 оспорюваного наказу комісія зобов`язана забезпечити встановлення обставин неврегульованого конфлікту інтересів пов`язаного з родинними зв`язками з працівником ОСОБА_2 . Хоча, відповідно до наказу Вінницького НДЕКЦ МВС від 15 травня 2025 року № 28 врегульовано можливий конфлікт інтересів шляхом застосування зовнішнього контролю. Водночас керівництвом Вінницького НДЕКЦ МВС до НАЗК направлено запит від 21 травня 2025 року № 19/102/2-12590-2025 для отримання роз`яснень, про результати якого ОСОБА_1 досі не проінформований. 
У розділі додаткової інформації оспорюваного наказу зазначено, що службове розслідування проводиться відповідно до Порядку та Закону України «Про запобігання корупції». Відповідно до пункту 3 Порядку проведення службового розслідування, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 13 червня 2000 року № 950, Дія цього Порядку не поширюється на осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та осіб, які для цілей Закону прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, права та обов`язки яких у частині додержання службової дисципліни, види заохочення та дисциплінарні стягнення і порядок їх застосування щодо яких встановлюються дисциплінарними статутами або іншими нормативними актами. Відповідно питання щодо етичної поведінки, невиконання наказів не потрапляють під дію цього Закону. 
Вважаючи свої права порушеними, ОСОБА_1 , звернувшись в суд із цим позовом, просив визнати незаконним та скасувати наказ Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру від 11 липня 2025 року № 26-н «Про проведення службового розслідування», яким його було відсторонено від виконання обов`язків.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 30 березня 2026 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 було відмовлено.
Мотивуючи своє рішення, місцевий суд зазначив, що відповідно до положення Вінницький НДЕКЦ МВС України очолює директор, до повноважень якого зокрема входить проведення перевірок за зверненнями і запитами, що належать до компетенції НДЕКЦ, забезпечує їх своєчасний розгляд та вирішення. Також згідно Порядку проведення службового розслідування, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 13 червня 2000 року № 950 рішення про проведення службового розслідування може приймати керівник органу, підприємства, установи, організації, в якому виявлено порушення (керівник органу). Отже, директор Вінницького НДЕКЦ МВС України може приймати рішення про проведення службового розслідування.
Також суд виснував, що перебування у відпустці не перешкоджає проведенню службового розслідування.
Наказ про проведення службового розслідування, за своєю правовою природою покликаний лише підтвердити або спростувати обставини порушення, про які стало відомо. Тому суд вважає, що наказ про проведення службового розслідування від 11 липня 2025 року є законним, адже був покликаний перевірити про наявність або відсутність вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
Не погодившись із таким рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Рух справи в суді апеляційної інстанції
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 01 квітня 2026 року для розгляду цієї справи визначено склад колегії суддів: головуючий суддя – Оніщук В. В., судді: Копаничук С. Г., Голота Л. О.
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 03 квітня 2026 року відкрито апеляційне провадження у справі та надано строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 15 квітня 2026 року справу призначено до розгляду на 30 квітня 2026 року о 10 год 50 хв. 

Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
У апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що суд першої інстанції фактично не дослідив ключову обставину справи — зміст та походження висновку ДНДЕКЦ від 26 червня 2025 року, який став безпосередньою підставою видання оскаржуваного наказу.
Позивач неодноразово заявляв клопотання про допит свідків, дослідження доказів, на яких базується висновок ДНДЕКЦ, та витребування матеріалів перевірки. Проте місцевий суд фактично позбавив його можливості довести свою позицію, розглянувши справу у спрощеному провадженні, без виклику сторін, без дослідження ключових доказів, що є прямим порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини та ст. 13 ЦПК України.
Суд першої інстанції формально зазначив, що наказ про догану скасовано, але не надав цьому жодної правової оцінки, хоча у висновку ДНДЕКЦ прямо зазначено, що догана є наслідком встановлених порушень, саме ці обставини стали підставою для подальших дій, включаючи службове розслідування. Суд не врахував, що постановою Вінницького апеляційного суду від 10 березня 2026 року рішення про скасування догани залишено без змін. Отже, одна з ключових підстав формування щодо ОСОБА_1 негативної оцінки визнана незаконною судом, але суд першої інстанції цю обставину фактично проігнорував.
Суд першої інстанції підмінив предмет спору, дійшовши висновку, що наказ лише мав на меті перевірити обставини. Однак це не відповідає фактичному змісту наказу №26-н, який не лише ініціював перевірку, але й передбачав відсторонення позивача від виконання обов`язків та створював правові наслідки для трудових відносин. Більше того, ухвалою цього ж суду від 20 січня 2026 року було встановлено, що наказ створює реальну загрозу правам ОСОБА_1 і його дію в частині відсторонення було зупинено.
Суд першої інстанції дійшов висновку, що директор Вінницького НДЕКЦ МВС мав право видати наказ на підставі Порядку № 950, однак не врахував специфіку статусу ОСОБА_1 як заступника директора, не дав належної оцінки нормам Положення про ДНДЕКЦ МВС України, не дослідив питання повноважень щодо застосування заходів впливу до заступників директора. В аналогічній справі щодо догани суди встановили, що дисциплінарні повноваження щодо заступника директора належать директору ДНДЕКЦ, а не директору територіального НДЕКЦ.

Доводи особи, яка подала відзив на апеляційну скаргу
У відзивах на апеляційну скаргу відповідачі просять залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав з посиланням на викладені у ній підстави.
Представники відповідачів в судовому засіданні щодо задоволення апеляційної скарги заперечували.

Фактичні обставини справи, встановлені судом
Наказом Вінницького НДЕКЦ МВС № 34-Н від 16 серпня 2023 року затверджено функціональні повноваження заступника директора Вінницького НДЕКЦ МВС ОСОБА_1 . Зокрема, ОСОБА_1 має повноваження у частині системи управління НДЕКЦ, також ОСОБА_1 уповноважено забезпечувати в межах повноважень здійснення заходів щодо запобігання і протидії корупції, контроль за їх реалізацією в підпорядкованих підрозділах. Із функціональними повноваженнями заступник директора Вінницького НДЕКЦ МВС Кусій Ю. Ю. був ознайомлений під підпис 16 серпня 2023 року (а. с. 138-141, том 1).
Наказом Вінницького НДЕКЦ МВС № 12-н від 14 квітня 2025 року «Про створення комісії з перевірки наявності ознак порушення трудової дисципліни» було створено відповідну комісію з метою перевірки наявності ознак порушення трудової дисципліни відповідно до доповідної записки завідувача сектору кадрового забезпечення Вінницького НДЕКЦ МВС від 11 квітня 2025 року № 19/102/3-8918-2025 (а. с. 133, том 1).
Наказом Вінницького НДЕКЦ МВС № 28 від 15 травня 2025 року з метою врегулювання можливого конфлікту інтересів, що виникає у заступника директора центру Куслія Ю. Ю., спричиненого спільною роботою з особою із якою наявні родинні зв`язки, а саме з старшим судовим експертом сектору обліку генетичних ознак людини відділу біологічних досліджень Сергієм Назаровим, який є племінником дружини ОСОБА_1 , будо вирішено, зокрема, здійснити зовнішній контроль у формі перевірки стану та результатів виконання заступником директора Вінницького НДЕКЦ МВС ОСОБА_1 завдань, вчинення ним дій, змісту прийнятих рішень чи проектів рішень, що приймаються або розробляються ним при виконанні обов`язків заступника директора центру з питань, пов`язаних із предметом конфлікту інтересів, зокрема, при підписанні службових документів за напрямками діяльності структурного підрозділу Вінницького НДЕКЦ МВС, в якому працює племінник дружини ОСОБА_3 - старший судовий експерт сектору обліку генетичних ознак людини відділу біологічних досліджень, а також при підписанні документів фінансового характеру, пов`язаних із заохоченням вказаного працівника (а. с. 174-175, том 1).
21 травня 2025 року Вінницький НДЕКЦ МВС звернувся до НАЗК із листом щодо отримання роз`яснень:
1. Чи являється ОСОБА_4 , будучи племінником дружини ОСОБА_1 , близьким родичом останнього?
2. Чи наявний конфлікт інтересів у ОСОБА_1 при визначенні розміру щомісячної премії, погодження призначення на посади у Вінницькому НДЕКЦ МВС та застосування заохочень і стягнень дисциплінарного характеру відносно ОСОБА_4 .? (а. с. 235-236, том 1).
Наказом Вінницького НДЕКЦ МВС № 173-О/С від 23 травня 2025 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» за допущене порушення трудової дисципліни, зокрема, перевищення службових функціональних повноважень, заступнику директора Вінницького НДЕКЦ МВС Куслію Юрію оголошено догану (а. с. 131-132, том 1).
02 червня 2025 року директор Вінницького НДЕКЦ МВС листом «Про надання інформації» № 19/102/1-13529-2025 на ім`я директора ДНДЕКЦ МВС України на виконання п. 2 Розділу III Правил етичної та доброчесної поведінки працівників Міністерства внутрішніх справ України, затверджених наказом МВС України від 25 квітня 2024 року № 230 (далі – Правила етичної та доброчесної поведінки) повідомив про факти порушення принципів етичної та доброчесної поведінки заступником директора Вінницького НДЕКЦ МВС ОСОБА_1 (а. с. 157-161, том 1).
06 червня 2025 року було проведено спільну нараду керівництва Вінницького НДЕКЦ МВС за участі працівників ДНДЕКЦ МВС щодо опрацювання інформації викладеної у листі директора Вінницького НДЕКЦ МВС Лайтера М. від 02 червня 2025 року № 19/102/1-13529-20255, на якій ОСОБА_1 надав пояснення (а. с. 25-27, том 2).
09 червня 2025 року НАЗК надало відповідь на лист Вінницького НДЕКЦ МВС від 21 травня 2025 року, де зазначило про підготовку Методичних рекомендацій щодо застосування ЗУ «Про запобігання корупції», а також надало певні роз`яснення (а. с. 237-238, том 1).
Цього ж дня директор Вінницького НДЕКЦ МВС повідомив Вінницьке управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України про обставини, які свідчать про наявність у ОСОБА_1 реального конфлікту інтересів (а. с. 239-240, том 1).
Відповідно до наказу ДНДЕКЦ МВС від 05 червня 2025 № 96-Н «Про відрядження працівників» (а. с. 39, том 2) робоча група в складі ОСОБА_5 , радника директора ДНЕКЦ МВС, Сікорської Лєни, завідувача лабораторії державної реєстрації геномної інформації людини ДНЕЦ МВС, ОСОБА_6 , завідувача відділу юридичного забезпечення ДНЕКЦ МВС, ОСОБА_7 , завідувача сектору з питань запобігання корупції ДНДЕКЦ МВС, ОСОБА_8 , провідного фахівця сектору комплектування та організаційно-штатної роботи відділу кадрового менеджменту ДНДЕКЦ МВС, здійснила виїзд до Вінницького НДЕКЦ МВС з 05 червня 2025 року по 06 червня 2025 року з метою перевірки фактів, викладених у повідомленні, яке надійшло листом директора Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 02 червня 2025 року №19/102/1-13529 та 26 червня 2025 року за результатами перевірки можливих фактів порушень вимог антикорупційного законодавства, норм етичної поведінки заступником директора Вінницького НДЕКЦ МВС України ОСОБА_1 , викладених у повідомленні, яке надійшло листом директора Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України.
За результатами перевірки робочою групою складено висновок, зазначивши про необхідне: 
1. Перевірку інформації, викладеної в повідомленні, що надійшло листом директора Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 02 червня 2025 року № 19/102/1-13529, визнати такою, що завершена, а викладені факти такими, що знайшли своє підтвердження. 
2. Рекомендовано розглянути питання щодо створення комісії з розгляду листа директора Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 02 червня 2025 року № 19/102/1-13529 про порушення Правил етичної та доброчесної поведінки працівників Міністерства внутрішніх справ України, затверджених наказом МВС України від 25 квітня 2024 року № 230 заступником директора Вінницького НДЕКЦ МВС ОСОБА_1 для подальшого прийняття управлінських рішень. 
3. Поінформувати спеціально уповноважений суб`єкт у сфері протидії корупції про можливі неправомірні дії заступника директора Вінницького НДЕКЦ MBC (а. с. 177-185, том 1, а. с. 40-44, том 2).
08 серпня 2025 року Вінницьке управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України повідомило директора Вінницького НДЕКЦ МВС про складення відносно ОСОБА_1 протоколів за ч. 1, 2 ст. 172 КУпАП та надсилання їх до суду (а. с. 1-22, том 2).
11 липня 2025 року директор Вінницького НДЕКЦ МВС на підставі висновку Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, наданого листом ДНДЕКЦ МВС від 26 червня 2025 року № 19/26-29591-2025, у відповідь на лист Вінницького НДЕКЦ МВС від 02 червня 2025 року № 19/102/1-13529 щодо можливих фактів порушень вимог антикорупційного законодавства та норм етичної поведінки заступником директора Вінницького НДЕКЦ МВС ОСОБА_1 , керуючись Порядком проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 13 червня 2000 № 950 (далі – Порядок), пунктом 2 Розділу III Правил етичної та доброчесної поведінки працівників Міністерства внутрішніх справ України, затверджених наказом МВС України від 25 квітня 2024 року № 230 та Законом України «Про запобігання корупції» з метою встановлення обставин та фактів, викладених у зазначених документах, видав наказ № 26-Н «Про проведення службового розслідування», яким визначив:
1. Провести службове розслідування стосовно заступника директора Вінницького НДЕКЦ МВС ОСОБА_1 за фактами можливих порушень вимог антикорупційного законодавства та норм етичної поведінки, викладених у листі від 02 червня 2025 ркоу № 19/102/1-13529. 
2. Створити комісію з проведення службового розслідування (далі - Комісія) у складі згідно зі списком, що додається. Службове розслідування провести протягом двох місяців з дати підписання цього наказу. 
3. Комісії забезпечити: 
1) перевірку фактів використання ОСОБА_1 службового становища для особистих інтересів, зокрема залучення підлеглих працівників до виконання особистих завдань у робочий час 10 квітня 2025 року; 
2) встановлення обставин неврегульованого конфлікту інтересів, пов`язаного з родинними зв`язками з працівником ОСОБА_2 , та неналежного повідомлення про нього;
3) перевірку порушень принципів етичної поведінки, визначених Правилами етичної та доброчесної поведінки, зокрема доброчесності, неупередженості, корпоративної культури;
4) аналіз дій ОСОБА_1 щодо невиконання наказів керівництва (зокрема, накладання резолюцій на накази № 27 та № 28 від 15 травня 2025 року) та створення напруженої ситуації в колективі;
5) перевірку інших фактів, викладених у листі від 02 червня 2025 року № 19/102/1-13529.
4. Відповідно до пункту 6 Порядку відсторонити ОСОБА_1 від виконання обов`язків заступника директора Вінницького НДЕКЦ МВС на період проведення службового розслідування з усіма наслідками, передбаченими законодавством (а. с. 11, 229, том 1).
15 липня 2025 року Вінницький НДЕКЦ МВС надіслав на поштову адресу ОСОБА_1 копію вказаного наказу від 11 липня 2025 року разом із пам`яткою про права особи, стосовно якої проводиться службове розслідування відповідно до п. 11 Порядку № 950 (а. с. 228, 231, том 1).
10 вересня 2025 року Вінницький НДЕКЦ МВС надіслав на поштову адресу ОСОБА_1 лист про надання пояснень, у якому ОСОБА_1 запропоновано надати письмові пояснення по суті викладених у ньому фактів (а. с. 233-234, том 1)
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 16 грудня 2025 року у справі № 127/21941/25 було задоволено позов ОСОБА_1 до Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України та вирішено скасувати наказ № 173-о/с «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» від 23 травня 2025 року (а. с. 153-158, том 2).
Постановою Вінницького апеляційного суду від 10 березня 2026 року вказане рішення було залишене без змін (а. с. 170-172, том 2).

Позиція суду апеляційної інстанції
Апеляційний суд у складі судової колегії, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, дійшов таких висновків.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
За змістом частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Указаним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає не у повній мірі.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.
Згідно зі ст. 3 КЗпП України до трудових відносин належать відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.
Згідно зі ст. 4 КЗпП України законодавство про працю складається з цього Кодексу та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.
Відповідно до ст. 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.
Як встановлено із матеріалів справи, ОСОБА_1 працював на посаді заступника директора Вінницького НДЕКЦ МВС.
Звертаючись в суд із цим позовом, ОСОБА_1 зазначав, що оспорюваний ним наказ Вінницького НДЕКЦ МВС від 11 липня 2025 року № 26-н «Про проведення службового розслідування» є незаконним та порушує його права.
Як зазначалося судом, вказаним наказом було вирішено:
1. Провести службове розслідування стосовно заступника директора Вінницького НДЕКЦ МВС ОСОБА_1 за фактами можливих порушень вимог антикорупційного законодавства та норм етичної поведінки, викладених у листі від 02 червня 2025 ркоу № 19/102/1-13529. 
2. Створити комісію з проведення службового розслідування (далі - Комісія) у складі згідно зі списком, що додається. Службове розслідування провести протягом двох місяців з дати підписання цього наказу. 
3. Комісії забезпечити: 
1) перевірку фактів використання ОСОБА_1 службового становища для особистих інтересів, зокрема залучення підлеглих працівників до виконання особистих завдань у робочий час 10 квітня 2025 року; 
2) встановлення обставин неврегульованого конфлікту інтересів, пов`язаного з родинними зв`язками з працівником ОСОБА_2 , та неналежного повідомлення про нього;
3) перевірку порушень принципів етичної поведінки, визначених Правилами етичної та доброчесної поведінки, зокрема доброчесності, неупередженості, корпоративної культури;
4) аналіз дій ОСОБА_1 щодо невиконання наказів керівництва (зокрема, накладання резолюцій на накази № 27 та № 28 від 15 травня 2025 року) та створення напруженої ситуації в колективі;
5) перевірку інших фактів, викладених у листі від 02 червня 2025 року № 19/102/1-13529.
Оспорюваний наказ був прийнятий, зокрема, на підставі Порядку проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 червня 2000 року № 950, п. 2 Розділу III Правил етичної та доброчесної поведінки працівників Міністерства внутрішніх справ України, затверджених наказом МВС України від 25 квітня 2024 року № 230 та ЗУ «Про запобігання корупції».
Так, у п. 1 Порядку проведення службового розслідування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 червня 2000 року № 950 (далі – Порядок проведення службового розслідування) у редакції, чинній на момент винесення оспорюваного наказу, передбачено, що цей Порядок визначає процедуру проведення службового розслідування стосовно осіб, на яких поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції».
Згідно з пп. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 ЗУ «По запобігання корупції» суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є особи, які для цілей цього Закону прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зокрема, посадові особи юридичних осіб публічного права, які не зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті.
При вирішенні питання належності осіб до посадових осіб юридичних осіб публічного права (відповідно до п. п. «а» п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону) першочергово виникає питання розмежування статусу юридичних осіб публічного та приватного права. 
Відповідно до Положення про Державний НДЕКЦ МВС України (Наказ МВС України № 77 від 31 січня 2017 року у відповідній редакції), Державний НДЕКЦ МВС України – це державна спеціалізована установа судової експертизи, що належить до сфери управління МВС України та є головним підрозділом Експертної служби МВС України. Згідно із п. 24 Положення ДНДЕКЦ є юридичною особою публічного права (а. с. 69-78, том 1).
Відповідно до Положення про Вінницький НДЕКЦ МВС України (Наказ МВС України № 77 від 31 січня 2017 року у відповідній редакції) Вінницький НДЕКЦ МВС України – це державна спеціалізована установа судової експертизи, яка є територіальним підрозділом Експертної служби МВС України та належить до сфери управління МВС України. Згідно із п. 21 Положення НДЕКЦ є юридичною особою публічного права (а. с. 111-118, том 1).
Під посадовими особами юридичних осіб публічного права потрібно розуміти осіб, які мають повноваження здійснювати організаційно-розпорядчі чи адміністративно-господарські функції.
Організаційно-розпорядчі функції (обов`язки) – це обов`язки щодо здійснення керівництва галуззю промисловості, трудовим колективом, ділянкою роботи, виробничою діяльністю окремих працівників на підприємствах, в установах чи організаціях незалежно від форм власності. 
Враховуючи Функціональні повноваження ОСОБА_1 як заступника директора Вінницького НДЕКЦ МВС, затверджені Наказом Вінницького НДЕКЦ МВС № 34-Н від 16 серпня 2023 року (а. с. 138-141, том 1), він є посадовою особою юридичної особи публічного права, а отже на нього поширюється дія ЗУ «Про запобігання корупції».
Вказане також підтверджується роз`ясненнями Управління запобігання корупції Міністерства внутрішніх справи України № 87401/18-23606-2023 від 16 листопада 2023 року, наданих ДНДЕКЦ МВС України, відповідно до яких декларантами Експертної служби МВС є директори ДНДЕКЦ МВС та НДЕКЦ, їх заступники, головний бухгалтер та поліцейські (а. с. 186-187, том 1).
Згідно з п. 3 Порядку про проведення службового розслідування його дія не поширюється на: 
державних службовців, крім випадків, визначених абзацами третім і четвертим пункту 2 цього Порядку; 
осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та осіб, які для цілей Закону прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, права та обов`язки яких у частині додержання службової дисципліни, види заохочення та дисциплінарні стягнення і порядок їх застосування щодо яких встановлюються дисциплінарними статутами або іншими нормативними актами.
Доказів прийняття Вінницьким НДЕКЦ МВС України власного дисциплінарного статуту матеріали справи не містять.
Таким чином, твердження ОСОБА_1 , який являється посадовою особою юридичної особи публічного права, про те, що на нього не поширюється дія Порядку проведення службового розслідування, є безпідставними.
Згідно із п. 2 цього Порядку може бути проведено службове розслідування в разі: 
невиконання або неналежного виконання особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, чи особою, яка для цілей Закону прирівнюється до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, а також недодержання вимог законодавства; 
внесення подання спеціально уповноваженого суб`єкта у сфері протидії корупції або припису Національного агентства з питань запобігання корупції (далі - Національне агентство) з метою виявлення причин та умов, що сприяли вчиненню корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення чи невиконанню вимог Закону в інший спосіб; 
вимоги особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, чи особи, яка для цілей Закону прирівнюється до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, щодо зняття безпідставних, на її думку, звинувачень або підозри. 
У випадку, передбаченому абзацом третім цього пункту, службове розслідування проводиться за фактом виявленого порушення або стосовно особи, яка вчинила таке порушення. За анонімними повідомленнями, заявами та скаргами службове розслідування не проводиться, крім випадків, коли анонімне повідомлення стосується порушення вимог Закону та наведена в ньому інформація стосується конкретної особи, містить фактичні дані, які можуть бути перевірені.
Відповідно до п. 4 Порядку рішення про проведення службового розслідування приймає орган (посадова особа) (далі - суб`єкт призначення), якому (якій) відповідно до законодавства надано повноваження призначати на посаду та звільняти з посади особу, стосовно якої пропонується проведення службового розслідування, або керівник органу, підприємства, установи, організації, в якому (яких) виявлено порушення (далі - керівник органу). 
Рішення про проведення службового розслідування стосовно осіб, призначення та звільнення яких на посади здійснює Президент України або Кабінет Міністрів України, приймають відповідно Президент України або Кабінет Міністрів України.
Як видно із витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних-осіб підприємців та громадських формувань керівником Вінницького НДЕКЦ МВС України є Лайтер М. П. (а. с. 119-127, том 1).
Таким чином, колегія суддів доходить висновку, що оспорюваний наказ про проведення службового розслідування був прийнятий уповноваженою на те особою. 
Щодо відсторонення ОСОБА_1 від виконання обов`язків заступника директора Вінницького НДЕКЦ МВС України на період службового розслідування апеляційний суд зазначає таке.
Правові підстави відсторонення працівника від роботи власником або уповноваженим органом визначені статтею 46 КЗпП України.
Відсторонення працівників від роботи роботодавцем допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством.
Відповідно до абз. 1 п. 6 Порядку № 950 службове розслідування проводиться із відстороненням особи, стосовно якої проводиться службове розслідування, від здійснення повноважень на посаді або без такого відсторонення. Рішення про відсторонення приймає відповідно суб`єкт призначення або керівник органу.
Отже, рішення про відсторонення працівника від здійснення повноважень на посаді відноситься до дискреційних повноважень особи, яка ухвалює рішення про проведення службового розслідування.
При відстороненні трудові відносини працівника з роботодавцем не припиняються, тобто працівник не звільнений з роботи, а лише тимчасово не допускається до виконання своїх трудових обов`язків.
Відсторонення від роботи можливе лише у випадках, що передбачені законодавством. Про це оголошується наказом або розпорядженням керівника підприємства, установи чи організації, і про це працівник повинен бути повідомлений.
Термін відсторонення встановлюється до усунення причин, що його зумовили. Працівник має право оскаржити наказ про відсторонення від роботи у встановленому законом порядку.
Відсторонення не має на меті покарання працівника, це особливий тимчасовий захід, що має попереджувальний характер. Воно триває або до встановлення юридичного факту, зазначеного в законі, або до припинення обставин, що призвели до відсторонення, або до вирішення питання про подальшу долю відстороненого працівника.
Отже, за своєю суттю відсторонення від роботи є попереджувальним заходом, який застосовується роботодавцем для запобігання настанню негативних наслідків.
За змістом абз. 1, 2 п. 5 Порядку рішенням про проведення службового розслідування визначаються голова комісії з проведення службового розслідування, інші члени такої комісії, предмет, дата початку та закінчення службового розслідування. Строк службового розслідування не може перевищувати двох місяців.
Період проведення службового розслідування не охоплює час тимчасової втрати працездатності особою, стосовно якої проводиться службове розслідування, час її перебування у відпустці або службовому відрядженні чи відсутності з інших поважних причин, час отримання інформації, що стосується предмета службового розслідування, від установ, підприємств, організацій іноземних держав, а також час ознайомлення такої особи з актом службового розслідування.
Аналіз викладених норм дає підстави для висновку про те, що проведення службового розслідування, як і відсторонення працівника від здійснення повноважень, можливе у період, коли він не перебуває у відпустці та не у період тимчасової втрати працездатності. 
Втім чинними нормативно-правовими актами не передбачено заборони на винесення наказу про проведення відповідного службового розслідування у вказані періоди, тому доводи позивача у цій частині також підлягають відхиленню.
У апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що місцевий суд не взяв до уваги те, що постановою Вінницького апеляційного суду від 10 березня 2026 року рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 16 грудня 2025 року у справі № 127/21941/25 про скасування догани залишено без змін. 
Втім колегія суддів зазначає, що скасування наказу № 173-о/с «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» від 23 травня 2025 року жодним чином не впливає на правомірність прийняття 11 липня 2025 року оспорюваного наказу № 26-н «Про проведення службового розслідування», адже підставою для його прийняття слугував також ряд відмінних від викладених у наказі № 173-о/с обставин, зокрема, але не виключно можливого недотримання ОСОБА_1 , як заступником директора Вінницького НДЕКЦ МВС України, вимог законодавства про запобігання корупції.
Твердження ОСОБА_1 про те, що у аналогічній справі щодо догани суди встановили, що дисциплінарні повноваження щодо заступника директора Вінницького НДЕКЦ належать директору ДНДЕКЦ, а не директору територіального НДЕКЦ, апеляційний суд до уваги не бере, оскільки, як уже зазначалося, повноваження керівника органу, підприємства, установи, організації, в якому (яких) виявлено порушення, приймати рішення щодо проведення службового розслідування та відсторонення відповідного працівника, прямо передбачено п. 4 Порядку проведення службового розслідування.
Також апеляційний суд вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що місцевий суд порушив права позивача, розглянувши справу у порядку спрощеного провадження.
Так, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи, що виникають з трудових відносин.
В ухвалі від 22 грудня 2025 року суд першої інстанції вказав, що оскільки предметом вимог позивача є визнання незаконним та скасування наказу Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 11 липня 2025 року №26-н «Про проведення службового розслідування», а в заявах про виклики свідків позивач не зазначає обставин, які можуть підтвердити чи спростувати свідки щодо предмету позову та в силу ст. 78 ЦПК України, суд вважав, що заяви про виклик свідків не підлягають задоволенню. При цьому суд взяв до уваги наявність в матеріалах відзиву відповідача, а також строк перебування справи на розгляді, використаний сторонами час на подання доказів.
Отже, місцевий суд дотримався вимог процесуального закону щодо порядку розгляду справи.
Твердження скаржника про безпідставну відмову місцевого суду у задоволенні його клопотань про допит свідків та витребування доказів колегія суддів вважає такими, що не заслуговують на увагу, оскільки обґрунтованих підстав для сумніву у достовірності наданих сторонами письмових доказів матеріали справи не містять, а позивачем будь-яких доказів цього на надано.
Зважаючи на встановлені обставини, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , однак апеляційний суд констатує, що рішення суду мотивоване не повною мірою.
Колегія суддів зауважує, що під умотивованістю судового рішення розуміється повне і всебічне відображення в рішенні суду мотивів, якими він керувався при ухваленні свого рішення, при оцінюванні доказів для встановлення наявності або відсутності обставин, на які сторони посилалися як на підґрунтя своїх вимог і заперечень, із зазначенням, чому певні докази були взяті до уваги або відхилені, й віддзеркалення мотивів щодо позиції суду при застосуванні норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, вмотивованість є обов`язковою вимогою, відмінною від вимоги щодо обґрунтованості судового рішення. Причому вмотивованість судового рішення це відображення всіх мотивів та обґрунтувань судового рішення у його змісті, тобто фактично «вмотивованість» та «обґрунтованість» судового рішення є двома взаємопов`язаними вимогами, які співвідносяться, як форма (спосіб зовнішнього відображення) та зміст.
Однак такі вимоги місцевим судом не були дотримані.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Отже, доводи апеляційної скарги по суті не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Відповідно до п. 2 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Зміна судового рішення згідно із ч. 4 ст. 376 ЦПК України може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції слід змінити, виклавши його мотивувальну частину у реакції цієї постанови і відповідно апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Щодо судових витрат
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Оскільки апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, ОСОБА_1 звільнений від сплати судового забору на підставі на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за перегляд справи у суді апеляційної інстанції у розмірі 1 816,80 грн (3 028 грн х 0,4 х 150%), слід компенсувати за рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 376, 381-384 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів,

постановив:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 30 березня 2026 року змінити, виклавши його мотивувальну частину у редакції цієї постанови.
Судові витрати зі сплати судового збору за перегляд справи в суді апеляційної інстанції у розмірі 1 816,80 грн (одна тисяча вісімсот шістнадцять грн 80 хв) компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий           В. В. Оніщук

Судді          Л. О. Голота

С. Г. Копаничук