Справа № 484/2265/26
Провадження № 1-кп/484/329/26
КП № 12026153110000053
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2026 року м. Первомайськ

Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:
головуючого – судді ОСОБА_1 
за участю секретаря судового засідання – ОСОБА_2 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Первомайська кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Фурманівка Новоукраїнського району Кіровоградської області, громадянина України, освіта неповна середня, не одруженого, дітей не має, зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_1 , виданий 23.01.2012 року Первомайським МВ УМВС України в Миколаївській області, РНОКПП НОМЕР_2 , військовослужбовця за мобілізацією на посаді навідника 1 десантно-штурмового взводу 4 десантно-штурмової роти 1 десантно-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_3 у військовому званні «солдат», раніше в силу ст. 89 КК України не судимого, 
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 125 ч.1 КК України,
за участю:
прокурора – ОСОБА_4 
обвинуваченого – ОСОБА_5 
захисника – адвоката ОСОБА_6 
потерпілого – ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:

Солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем за мобілізацією та проходячи військову службу на посаді навідника 1 десантно-штурмового взводу 4 десантно-штурмової роти 1 десантно-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_3 у військовому званні «солдат», 12.04.2026 року близько 23.00 години перебував біля входу в магазин «Валентина» в селищі Бандурка Первомайського району Миколаївської області, де між ним та ОСОБА_7 виникла сварка на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, в результаті якої у ОСОБА_5 виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 . Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, ОСОБА_5 , стоячи обличчям до спини ОСОБА_7 , умисно наніс останньому один удар кулаком правої руки в обличчя, чим завдав йому тілесних ушкоджень у вигляді забійної рани і синця слизової оболонки верхньої губи, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Вказані тілесні ушкодження перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку з діями ОСОБА_5 . 
Таким чином ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення (проступок), передбачене ч.1 ст. 125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження.
Допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав себе винуватим у пред`явленому обвинуваченні, ніякі фактичні обставини справи не оспорював і пояснив, що дійсно у зазначений в обвинуваченні час перебував біля магазину «Валентина» в селищі Бандурка. Тоді було свято Пасхи і люди зібрались за столиками біля магазину, вживали алкоголь, відпочивали. У нього виникла перепалка з потерпілим, він вдарив його кулаком в обличчя, вони ще трохи посварилися і він пішов. Був у нетверезому стані. У вчиненому розкаявся. Також обвинувачений пояснив, що був мобілізований, проходив військову службі, але був поранений. Після лікування до служби не повернувся, а приїхав додому. Демобілізований не був. Більше не бажає служити, тому що не хоче помирати. Його ніхто не розшукував. Наразі він не має постійної роботи, підробляє у селі тимчасовими заробітками, живе в селі, інвалідності не має.
Потерпілий ОСОБА_7 пояснив суду, що 12.04.2026 року пізно увечері був біля магазину «Валентина» в селищі Бандурка. З друзями випивали і спілкувалися. Коли він стояв, обвинувачений підійшов до нього ззаду і вдарив кулаком в обличчя, після чого пішов у бік залізниці. Обвинувачений схильний до конфліктів, тож він з ним не спілкується, вони лише односельчани. Він обвинуваченого не пробачив. Після конфлікту обвинувачений образливо висловлювався на його сторону, тож просить покарати його так, щоб він усвідомив свою поведінку.
Таким чином ніхто з учасників процесу ніякі фактичні обставини справи не оспорював. При цьому суд переконався у добровільності їх позицій, а також в тому, що вони правильно розуміють фактичні обставини обвинувачення. За таких обставин, після роз`яснення учасникам кримінального провадження обмеження їх прав щодо оскарження в апеляційному порядку тих обставин, які ними не оспорювалися під час розгляду справи в суді першої інстанції, а також неможливості посилатися в апеляційній скарзі на докази, які судом першої інстанції не досліджувалися, суд відповідно до ч.3 ст. 349 КК України визнав недоцільним дослідження усіх доказів в наданій справі. 
Зазначене узгоджується з вимогами п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно до яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України.
Крім того, викладені в обвинувачення обставини також підтверджуються висновком судово-медичної експертизи № 83 від 13.04.2026 року, згідно до якого у ОСОБА_7 виявлено забійну рану і синець слизової оболонки верхньої губи. Такі тілесні ушкодження могли утворитися 12.04.2026 року, від дії тупого твердого предмета (кулак), не менше як від одного удару і відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень. При падінні з висоти власного зросту вони утворитися не могли. 
Суд приходить до висновку про те, що вина ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого проступку знайшла своє повне підтвердження під час судового розгляду. 
Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є проступком, а також данні про особу обвинуваченого, який повністю визнав себе винним, сприяв розкриттю правопорушення, посередньо характеризується, раніше в силу ст. 89 КК України не судимий, проходив військову службу по мобілізації, однак самовільно залишив військову частину. 
Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає повне визнання своєї вини, сприяння дізнанню.
Обставин, які б відповідно до ст. 67 КК України обтяжували покарання, в межах кримінального провадження судом не встановлено. 
Враховуючи наведене, а саме данні про особу обвинуваченого, його вік, стан здоров`я, майновий та сімейний стан, обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд вважає, що виправлення ОСОБА_5 можливе за умови призначення покарання в межах санкції частини статті, за якою він обвинувачується, у виді громадських робіт. Оскільки ОСОБА_5 не працює і не має стабільного заробітку, а грошове забезпечення як військовослужбовець він не отримує у зв`язку із самовільним залишенням військової частини, покарання у виді штрафу є недоцільним. Покарання у виді виправних робіт призначити неможливо, а оскільки ОСОБА_5 є військовослужбовцем. Разом з тим ОСОБА_5 є військовослужбовцем по мобілізації, а не строкової служби, тож покарання у виді громадських робіт – єдине, яке можна і доцільно призначити в даному випадку. 
Речові докази та судові витрати відсутні. Цивільний позов не заявлений. Обвинуваченому раніше запобіжний захід не обирався і суд вважає недоцільним обирати його до набрання вироком законної сили, оскільки досі він сумлінно виконував свої процесуальні обов`язки і не засуджується до покарання, пов`язаного з позбавленням чи обмеженням волі.
Керуючись ст. ст. 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді 150 (ста п`ятдесяти) годин громадських робіт.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
Апеляційну скаргу може бути подано до Миколаївського апеляційного суду через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 

СУДДЯ: