номер провадження справи 17/26/26

ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.06.2026 Справа № 908/281/26
м. Запоріжжя 

Господарський суд Запорізької області у складі судді Корсуна В.Л., при секретарі судового засідання Станіщуку Д.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи № 908/281/26

за позовною заявою: першого заступника керівника Запорізької окружної прокуратури Запорізької області (69089, м. Запоріжжя, вул. Героїв 37-го батальйону, буд. 53) в інтересах держави, в особі органу уповноваженого державою, здійснювати відповідні функції в спірних правовідносинах – Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області, 70420, Запорізька область, Запорізький район, с. Долинське, вул. Шкільна, буд. 5А  
до відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю “КОЛБЕРС”, 01000, м. Київ, пр. Бажана Миколи, буд. 3
про визнання недійсною додаткової угоди до договору та стягнення 75 750,00 грн

У судовому засіданні приймали участь:
від прокуратури: Стешенко В.Є., посвідчення від 01.03.23 № 075793
від позивача: не з`явився
від відповідача: не з`явився
СУТЬ СПОРУ:

05.02.26 до Господарського суду Запорізької області в системі “Електронний суд” надійшла позовна заява за вих. від 05.02.26 № 54-826ВИХ-26 першого заступника керівника Запорізької окружної прокуратури Запорізької області в інтересах держави, в особі органу уповноваженого державою, здійснювати відповідні функції в спірних правовідносинах – Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області з вимогами до товариства з обмеженою відповідальністю “Сейлекспром” (надалі ТОВ “Сейлекспром”) про:
- визнання недійсною додаткової угоди № 1 від 11.07.25 до договору про закупівлю товару від 06.05.25 № 13/25, укладених між Долинською сільською радою Запорізького району Запорізької області та ТОВ “Сейлекспром”;
- стягнення коштів в сумі 75 750,00 грн в дохід місцевого бюджету Долинської сільської територіальної громади в особі Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області.
05.02.26 автоматизованою системою документообігу суду здійснено автоматичний розподіл судової справи № 908/281/26 між суддями, яку передано на розгляд судді Корсуну В.Л.
Ухвалою від 10.02.26 судом прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/281/26. Підготовче судове засідання призначено на 03.03.26 о/об 12 год. 30 хв.
Представник відповідача в судове засідання 03.03.26 не з`явився, про дату, місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином.
Ухвалою від 03.03.26 судом продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів – по 13.05.26 включно та відкладено підготовче засідання у справі № 908/281/26 на 07.04.26 о 12 год. 00 хв.
Представник відповідача в судове засідання 07.04.26 не з`явився, про дату, місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином.
В засіданні 07.04.26 судом з`ясовано положення ст. ст. 182, 185 ГПК України та повноту виконання запропонованих вимог, викладених в ухвалі суду про відкриття провадження у даній справі. 
Прокурором та представником позивача повідомлено суду, що до матеріалів справи надані всі документи, необхідні для вирішення даної справи по суті спору.
Ухвалою від 07.04.26 судом закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до розгляду по суті на 05.05.26 об 11 год. 00 хв.
04.05.26 до суду в системі “Електронний суд” від прокуратури надійшла заява з проханням приєднати до матеріалів справи № 908/281/26 докази, а саме: рішення № 23/02 учасника ТОВ “СЕЙЛЕКСПРОМ” від 23.02.26; витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань щодо ТОВ “КОЛБЕРС” та врахувати, що новим найменуванням і місцезнаходженням відповідача є: ТОВ “КОЛБЕРС”, 01000, м. Київ, проспект Миколи Бажана, буд. 3.
05.05.26 до суду в системі “Електронний суд” від позивача надійшло клопотання з проханням провести судове засідання у справі № 908/281/26, яке призначене на 05.05.26 об 11 год. 00 хв., без участі уповноваженого представника позивача.
Представники позивача та відповідача в судове засідання 05.05.26 не з`явились, про дату, місце та час розгляду справи були повідомлені належним чином.
В судовому засіданні від 05.05.26 прокурор, відповідаючи на питання суду (головуючого) в порядку, передбаченому ст. 207 ГПК України, підтримав заяву (сформовану в системі “Електронний суд” 04.05.26) про зміну відомостей щодо учасника справи.
Розглянувши в засіданні 05.05.26 заяву про зміну відомостей щодо учасника справи, судом задоволено вказану заяву та прийнято до розгляду додані до заяви докази з підстав викладених в ухвалі суду від 05.05.26.
Ухвалою від 05.05.26 судом задоволено заяву прокурора (сформовану в системі “Електронний суд” 04.05.26) про зміну відомостей щодо учасника справи, додані до заяви докази прийняти до розгляду. Змінено найменування відповідача у справі № 908/281/26 з ТОВ “Сейлекспром” (69002, м. Запоріжжя, вул. Гоголя, буд. 143) на товариство з обмеженою відповідальністю “КОЛБЕРС” (або ТОВ “КОЛБЕРС”, 01000, м. Київ, пр. Бажана Миколи, буд. 3) та оголошено перерву в розгляді справи № 908/281/26 по суті до 03.06.26 об 11 год. 00 хв.
03.06.26 до суду в системі “Електронний суд” від позивача надійшло клопотання з проханням провести судове засідання у справі № 908/281/26, яке призначене на 03.06.26 об 11 год. 00 хв., без участі представника позивача.
Представники позивача та відповідача в судове засідання 03.06.26 не з`явились, про дату, місце та час розгляду справи були повідомлені належним чином.
В засіданні 03.06.26 завершено стадію з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами, суд перейшов до судових дебатів.
З огляду на викладене, враховуючи положення ст. 219 ГПК України, судом ухвалою від 03.06.26 оголошено про перехід до стадії ухвалення судового рішення та відкладення ухвалення та проголошення судового рішення на 16.06.26 о 10 год. 00 хв.
В засіданні 16.06.26, на підставі ст. 240 ГПК України, судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення. 
Прокурор та представник позивача, в особі уповноваженого представника, в судових засіданнях заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві за вих. від 05.02.26 № 54-826ВИХ-26 з урахуванням заяви за вих. від 04.05.26 № 54-3333ВИХ-26. Просили суд: 
- визнати недійсною додаткову угоду № 1 від 11.07.25 до договору про закупівлю товару від 06.05.25 № 13/25, укладених між Долинською сільською радою Запорізького району Запорізької області та ТОВ “Сейлекспром” (нове найменування ТОВ “КОЛБЕРС”);
- стягнути кошти в сумі 75 750,00 грн в дохід місцевого бюджету Долинської сільської територіальної громади в особі Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області.
Відповідач (його представник (ки) в судові засідання жодного разу не з`явився (лись), про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином відповідно до законодавства. Про причини такої неявки суд не повідомив (ли). 
Суд враховує, що відповідно до ст. 6 ГПК України, суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу до їхніх електронних кабінетів, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (ч. 5). Особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою (ч. 7).
Отже, отримання процесуальних документів через підсистему "Електронний суд" є належним способом повідомлення для осіб, які в обов`язковому порядку мають зареєструвати електронний кабінет в системі ЄСІТС.
Вищенаведені ухвали суду по справі № 908/281/26 доставлені до електронного кабінету відповідача, що підтверджуються відповідними довідками про доставку електронного листа (тів), які знаходяться в матеріалах цієї господарської справи. 
Судом також враховано, що відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні у справі “Пономарьов проти України” від 03.04.08, сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. 
Про хід розгляду справи відповідач міг дізнатись з офіційного веб-порталу Судової влади України “Єдиний державний реєстр судових рішень”://reyestr.court.gov.ua/. Названий веб-портал згідно з Законом України “Про доступ до судових рішень” № 3262-IV від 22.12.05 є відкритим для безоплатного цілодобового користування.
Суд зазначає, що відповідно до пункту 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.97, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
У відповідності до ст. 42 ГПК України, учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтись в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.
Відзив на адресу суду від відповідача не надійшов ні у встановлений в ухвалі суду від 10.02.26 у справі № 908/281/26 процесуальний строк для подачі відзиву, ні пізніше, як і будь-яких клопотань чи заяв до суду від відповідача у цей строк та пізніше не надходило.
Згідно із ч. 9 ст. 165 ГПК України, у разі не надання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Більш того, неявка керівника (відповідача) чи уповноваженого (них) представника (ків) відповідача в судові засідання у цій справі не позбавляє права і обов`язку суд прийняти законне і обґрунтоване рішення у справі № 908/281/26 по суті спору протягом розумного строку визначеного чинним ГПК України. 
Слід також зазначити, що на переконання суду, в межах стадій судового процесу в цій справі подальше відкладення судових засідань судом з причин чергової (вих) неявки (вок) керівника (відповідача) чи уповноваженого (них) представника (ків) відповідача в судові засідання у справі може призвести до безпідставного затягування розгляду справи судом протягом розумного строку визначеного чинним ГПК України. 
За таких обставин, спір у справі підлягає вирішенню за наявними матеріалами.
З урахуванням дії режиму воєнного стану, повітряними тривогами в м. Запоріжжі, а також наявними випадками відключеннями будівлі суду від електропостачання, в Господарському суді Запорізької області встановлено особливий режим роботи й запроваджено відповідні організаційні заходи. Відтак, з метою забезпечення учасників справи правом на належний судовий захист, справу розглянуто у розумні строки враховуючи вищевказані обставини та факти. 
Крім того, судом враховано, що:
- у відповідності до ст. 26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. На цій території діють суди, створені відповідно до Конституції України. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється. У разі неможливості здійснювати правосуддя судами, які діють на території, на якій введено воєнний стан, законами України може бути змінена територіальна підсудність судових справ, що розглядаються в цих судах, або в установленому законом порядку змінено місцезнаходження судів. Створення надзвичайних та особливих судів не допускається; 
- станом на час прийняття та підписання процесуального рішення у цій справі по суті спору бойові дії ведуться на певній частині території Запорізької області, а не в місті Запоріжжя; 
- прийом документів Господарським судом Запорізької області здійснюється в паперовому та електронному вигляді; 
- сторони та третя особа по справі користуючись правами визначеними ст. ст. 42, 46 ГПК України, вправі клопотати та подавати заяви у справі як в паперовому, так і в електронному вигляді. 
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення прокурора в судовому засіданні, суд 
ВСТАНОВИВ: 

06.05.25 між Долинською сільською радою Запорізького району Запорізької області (Покупець або Замовник) та товариством з обмеженою відповідальністю “Сейлекспром” (Постачальник) укладено договір про закупівлю товару № 13/25 (Договір).
Вказаний договір укладено за результатами проведеної публічної закупівлі «Prozorro» (UA-2025-04-01-010303-а) товару - Бензину автомобільного А-95-Євро5 ДК 021:2015:09132000-3 у кількості 16 000 літрів та Палива дизельного ДП-Л/З-Євро5 ДК 021:2015:09134200-9 у кількості 5 000 літрів.
Відповідно до п. 1.1. Договору, Постачальник зобов`язується поставити Покупцю Товар - ДК 021:2015 код 09130000-9 «Нафта і дистиляти» (Бензин автомобільний А-95-Євро5 ДК 021:2015:09132000-3; Паливо дизельне ДП-Л/З-Євро5 ДК 021:2015:09134200-9) (Товар), а Покупець прийняти та оплатити такий Товар в порядку та на умовах, визначених цим договором. Кількість палива за даним договором складає: Бензин автомобільний А-95-Євро5 ДК 021:2015:09132000-3 - 16 000 літрів; Паливо дизельне ДП-Л/З-Євро5 ДК 021:2015:09134200-9 - 5 000 літрів. 
У відповідності до п. 1.3. Договору, найменування, асортимент, кількість та ціна Товару, що поставляється згідно з цим Договором, визначені у Специфікації (Додаток № 1 до цього Договору) (Специфікація), яка є невід`ємною частиною цього Договору.
Строк поставки Товару протягом 2025 року - до 31.12.25 (включно); місце поставки талонів - 70420, Україна, Запорізька обл., Запорізький район, с. Долинське, вул. Шкільна, 5 А (Здійснення заправки за місцем знаходження АЗС учасника) (п. 1.4. Договору).
За пунктом 3.1. Договору, ціна цього Договору становить 806 000,00 грн без ПДВ; крім того ПДВ - 161 200,00 грн; разом ціна цього Договору становить 967 200,00 грн з ПДВ. Ціна за одиницю Товару зазначена у Специфікації (Додаток № 1 до цього Договору).
Згідно із п. 3.2. Договору, ціна за одиницю Товару включає вартість Товару з урахуванням усіх податків і зборів, транспортних витрат Постачальника на поставку (передачу) талонів, старт-карток до місця їх поставки (передачі) покупцю, вартість зберігання та видачі Товару, усіх інших витрат Постачальника, необхідних для належної поставки Товару.
У відповідності до п. 3.3. Договору, ціна за одиницю товару може бути змінена у разі коливання ціни такого товару на ринку, що відбулось з моменту укладення договору про закупівлю або останнього внесення змін до договору в частині зміни ціни за одиницю товару. Зміна ціни за одиницю товару здійснюється пропорційно коливанню ціни такого товару на ринку (відсоток збільшення ціни за одиницю товару не може перевищувати відсоток коливання (збільшення) ціни такого товару на ринку) за умови документального підтвердження такого коливання та не повинна призвести до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю на момент його укладення. Такі зміни оформлюються, шляхом укладання додаткової угоди.
Пунктом 3.4. Договору визначено, що сторона, яка є ініціатором укладання додаткової угоди, підтверджує коливання ціни за одиницю Товару на ринку шляхом надання засвідчених належним чином документів, виданих уповноваженою надавати відповідну інформацію установою/підприємством/ організацією, а саме Торгово-Промисловою Палатою України або відповідною Регіональною торгово-промисловою палатою. При цьому, коливання ціни у документі, що надається, має відображатись у числовому (ціновому) та відсотковому співвідношенні зміни рівня цін між датою укладання Договору або відповідної Додаткової угоди та датою розрахунку ціни на товар уповноваженою установою/підприємством/організацією. Підтверджуючий документ має бути виданий не раніше ніж за 3 робочих дні до дати звернення однієї зі Сторін з повідомленням про необхідність зміни ціни за одиницю Товару та містити інформацію про динаміку таких коливань. 
Розрахунки проводяться Покупцем після отримання талонів, протягом 20 календарних днів з дати отримання Покупцем оригіналу належним чином оформленої та підписаної Сторонами видаткової накладної. У разі затримки бюджетного фінансування Покупця, як бюджетної установи, Покупець має право оплатити Товар Постачальника протягом 7 (семи) банківських днів з дати отримання бюджетного фінансування на свої реєстраційні рахунки (п. 4.2. та п. 4.4. Договору).
Відповідно до п. 11.1. Договору, цей Договір набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками Сторін та скріплення печатками і діє до 31.12.25 включно, а в частині виконання зобов`язань за цим Договором до їх повного виконання.
Згідно із п.п. 2 п. 12.3. Договору, істотні умови договору про закупівлю, укладеного відповідно до пунктів 10 і 13 (крім підпунктів 13 та 15 пункту 13) цих особливостей, не можуть змінюватись після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків: 2) погодження зміни ціни за одиницю товару в договорі про закупівлю у разі коливання ціни такого товару на ринку, що відбулось з моменту укладення договору про закупівлю або останнього внесення змін до договору про закупівлю в частині зміни ціни за одиницю товару Зміна ціни за одиницю товару здійснюється пропорційно коливанню ціни такого товару на ринку (відсоток збільшення ціни за одиницю товару не може перевищувати відсоток коливання (збільшення) ціни такого товару на ринку) за умови документального підтвердження такого коливання та не повинна призвести до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю на момент його укладення. У разі коливання ціни такого товару на ринку. що відбулось з моменту укладення договору про закупівлю або останнього внесення змін до договору про закупівлю в частині зміни ціни за одиницю товару, Продавець письмово звертається до Зимовника щодо зміни ціни за одиницю товару. Наявність факту коливання ціни такого товару на ринку підтверджується довідкою/ами або листом/ами (завіреними копіями цих довідки/ок або листа/ів) відповідних органів, установ, організацій, які уповноважені надавати відповідну інформацію щодо коливання ціни такого товару на ринку. До розрахунку ціни за одиницю товару приймається ціна щодо розміру ціни на товар на момент укладення Договору (з урахуванням внесених раніше змін до Договору про закупівлю) та на момент звернення до вказаних органів, установ, організацій, що підтверджує коливання (зміни) цін на ринку такого товару, що є предметом закупівлі за цим Договором.
У відповідності до Специфікації (Додаток № 1 до Договору), загальна сума договору становить 967 200,00 грн з ПДВ, а саме:
- Бензин автомобільний А-95-Євро5 (ДСТУ 7687:2015), в кількості 16 000 літрів за ціною 38,50 грн без ПДВ/літр, на загальну суму 616 000,00 грн без ПДВ; 
- Паливо дизельне ДП-Л/З-Євро5 (ДСТУ 7688:2015), в кількості 5 000 літрів за ціною 38,00 грн без ПДВ/літр, на загальну суму 190 000,00 грн без ПДВ.
Пунктом 1. Порядку змін умов договору про закупівлю сторонами визначено, що зміни, що до договору про закупівлю можуть вноситись у випадках згідно із п. 19 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України «Про публічні закупівлі», на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування» від 12.10.22 № 1178 та шляхом оформлюються в такій самій формі, що й договір про закупівлю, а саме: у письмовій формі шляхом укладення додаткового договору (угоди).
Пропозицію щодо внесення змін до договору може зробити кожна із сторін договору. Пропозиція щодо внесення змін до договору має містити обґрунтування необхідності внесення таких змін договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Обмін інформаціє щодо внесення змін до договору здійснюється у письмовій формі шляхом взаємного листування (п. 2. та п. 3. Порядку змін умов договору про закупівлю).
Листом за вих. від 08.07.25 № 02 ТОВ «Сейлекспром» звернулось до Долинської сільської ради з пропозицією розглянути питання щодо укладання додаткової угоди до договору про закупівлю товару від 06.005.25 № 13/25 з метою збільшення ціни за одиницю товару пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку та просить в додатковій угоді до договору від 06.05.25 № 13/25 встановити наступні ціни: Бензин А-95 - 58,00 грн/літр та Дизельне паливо - 56,00 грн/літр. 
11.07.25 між ТОВ «Сейлекспром» (Постачальник) та Долинською сільською радою Запорізького району Запорізької області (Покупець) укладено Додаткову угоду № 1 до договору поставки № 13/25 від 06.05.25 (Додаткова угода).
Пунктом 1. Додаткової угоди визначено, що керуючись положеннями укладеного між сторонами договору № 13/25 від 06.05.25, відповідно до пп. 2 п. 19 Особливостей (погодження зміни ціни за одиницю товару в договорі про закупівлю у разі коливання ціни такого товару на ринку, що відбулося з моменту укладення договору про закупівлю або останнього внесення змін до договору про закупівлю в частині зміни ціни за одиницю товару. Зміна ціни за одиницю товару здійснюється пропорційно коливанню ціни такого товару на ринку (відсоток збільшення ціни за одиницю товару не може перевищувати відсоток коливання (збільшення) ціни такого товару на ринку) за умови документального підтвердження такого коливання та не повинна призвести до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю на момент його укладення;), затверджених постановою КМУ № 1178 від 12.10.22 (в редакції постанови КМУ від 12.05.23 р. № 471), Сторони дійшли згоди внести зміни до договору та викласти п. 3.1 та додаток № 1 (специфікація) у наступній редакції: « 3.1. Ціна цього Договору становить 805 758,75 грн без ПДВ, крім того ПДВ 161 151,75 грн, разом ціна цього Договору становить 966 910,50 грн з ПДВ. Ціна за одиницю Товару зазначена у Специфікації (Додаток №1 до цього Договору).».
У відповідності до Специфікації (Додаток № 1 до Додаткової угоди № 1 від 11.07.25 до Договору), загальна сума договору становить 966 910,50 грн з ПДВ, а саме:
- Бензин автомобільний А-95-Євро5 (ДСТУ 7687:2015), в кількості 2 000 літрів за ціною 38,50 грн без ПДВ/літр, на загальну суму 77 000,00 грн без ПДВ; 
- Паливо дизельне ДП-Л/З-Євро5 (ДСТУ 7688:2015), в кількості 500 літрів за ціною 38,00 грн без ПДВ/літр, на загальну суму 19 000,00 грн без ПДВ;
- Бензин автомобільний А-95-Євро5 (ДСТУ 7687:2015), в кількості 11 155 літрів за ціною 48,30 грн без ПДВ/літр, на загальну суму 538 786,50 грн без ПДВ; 
- Паливо дизельне ДП-Л/З-Євро5 (ДСТУ 7688:2015), в кількості 3 665 літрів за ціною 46,65 грн без ПДВ/літр, на загальну суму 170 972,25 грн без ПДВ.
На виконання умов вказаного договору відповідач поставив позивачу товар на загальну суму 813 150,00 грн, що підтверджуються видатковими накладними та актами приймання-передачі талонів на відпуск ПММ, а саме:
- видаткова накладна від 07.05.25 № 110 та акт приймання-передачі талонів на відпуск ПММ від 07.05.25 № 46 на суму 115 200,00 грн;
- видаткова накладна від 14.07.25 № 209 та акт приймання-передачі талонів на відпуск ПММ від 14.07.25 № 74 на суму 115 920,00 грн;
- видаткова накладна від 01.09.25 № 308 та акт приймання-передачі талонів на відпуск ПММ від 01.09.25 № 98 на суму 115 920,00 грн;
- видаткова накладна від 17.10.25 № 409 та акт приймання-передачі талонів на відпуск ПММ від 17.10.25 № … (не є читаємим) на суму 143 910,00 грн;
- видаткова накладна від 19.11.25 № 492 та акт приймання-передачі талонів на відпуск ПММ від 19.11.25 № 124 на суму 322 200,00 грн.
У свою чергу, Долинська сільська рада повністю сплатила суму за поставлений товар у розмірі 813 150,00 грн, що підтверджуються платіжними інструкціями, а саме: від 13.05.25 № 114 на суму 115 200,00 грн; від 16.07.25 № 226 на суму 115 920,00 грн; від 02.09.25 № 292 на суму 115 920,00 грн; від 21.10.25 № 369 на суму 143 910,00 грн; від 25.11.25 № 430 на суму 322 200,00 грн.
Згідно із листом за вих. від 02.09.25 № 01-21-06/, управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області повідомило першому заступнику керівника Запорізької окружної прокуратури Запорізької області, що (дослівно):
«На Ваш запит від 27.08.2025 № 54-7462ВИХ-25 надаємо інформацію щодо проведення органами казначейства платежів за договором від 06.05.2025 № 13/25, укладеним Долинською сільською радою Запорізького району Запорізької області (ЄДРПОУ 24910971) з ТОВ «СЕЙЛЕКСПРОМ».
Повідомляємо, що розрахунки за придбання паливно - мастильних матеріалів проведено з рахунків місцевого бюджету, які відкриті Долинській сільській раді Запорізького району Запорізької області, головному розпоряднику бюджетних коштів. …».
23.02.26 рішенням № 23/02 учасника ТОВ “СЕЙЛЕКСПРОМ” (код ЄДРПОУ 45489730) ОСОБА_1 , який володіє часткою у розмірі 100 % статутного капіталу ТОВ “СЕЙЛЕКСПРОМ”, надалі - ТОВАРИСТВО, учасником вирішено (дослівно):
“… 1. Змінити найменування Товариства. Повне найменування українською мовою: ТОВАРИСТО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ “КОЛБЕРС”, скорочене найменування українською мовою: ТОВ “КОЛБЕРС”. Виключити з ЄДР найменування Товариства на англійській мові.
2. Змінити місцезнаходження Товариства. Нова адреса Товариства: Україна, 01000, м. Київ, проспект Миколи Бажана, буд. 3.
Про зміну місцезнаходження ТОВАРИСТВА повідомити усі зацікавлені органи та внести зміни до документів ТОВАРИСТВА в частині відомостей про його місцезнаходження…”. 
Прокурор звернувся до суду з вимогою визнати недійсною додаткову угоду № 1 від 11.07.25 до договору про закупівлю товару від 06.05.25 № 13/25 посилаючись на те, що вказана додаткова угода суперечать вимогам п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України “Про публічні закупівлі” та повернути зайво сплачені бюджетні кошти у розмірі 75 750,00 грн. 
Оцінивши наявні у матеріалах справи документи (докази), суд дійшов висновку про наступне. 
Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Згідно із ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1). Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (ч. 2).
Відповідно до ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1). У разі посилання учасника справи на не вчинення ін. учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину не вчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. У справах про невиконання боржником умов договору оренди, суборенди, емфітевзису, суперфіцію, якщо таке порушення може мати наслідком припинення права користування земельною ділянкою, що зазначена в аграрній ноті як місце вирощування, збирання, виробництва, переробки, зберігання та/або утримання майбутньої сільськогосподарської продукції, особа, яка передала в користування боржника за аграрною нотою таку земельну ділянку, повинна надати суду докази здійснення нею заходів досудового врегулювання спору, передбачених Законом України «Про аграрні ноти» (ч. 2). Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 3).
Статтею 76 ГПК України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 1). Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2).
Згідно із ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1). Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються (ч. 2).
Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи (ст. 78 ГПК України).
Відповідно до ст. 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування (ч. 1). Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч. 2).
У відповідності до вимог ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1). Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч. 2). Суд надає оцінку (ч. 3) як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Згідно зі ст. 1 Закону України “Про публічні закупівлі”, договір про закупівлю - це договір, що укладається між замовником і учасником торгів за результатами проведення процедури закупівлі та передбачає надання послуг, виконання робіт або набуття права власності на товари.
Частиною 1 ст. 41 вказаного Закону визначено, що договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного та Господарського кодексів України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.
Відповідно до ч. 1 - 3 ст. 180 Господарського кодексу України (далі ГК України) (в редакції до 28.08.25, станом на час прийняття оскаржуваної додаткової угоди), зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті. що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.
За приписами ч. 4 ст. 41 зазначеного Закону, умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції/пропозиції за результатами електронного аукціону (у т.ч. ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі/спрощеної закупівлі або узгодженої ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури, крім випадків визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті та/або випадків перерахунку ціни за результатами електронного аукціону в бік зменшення ціни тендерної пропозиції/пропозиції учасника без зменшення обсягів закупівлі.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином, зокрема відповідно до умов договору (ч. 1).
Частиною 1 ст. 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 651 ЦК України, зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Закон України “Про публічні закупівлі” не містить виключень з цього правила.
Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України “Про публічні закупівлі” (в редакції на час укладення договору), істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків збільшення ціни за одиницю товару до 10 % пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, газу та електричної енергії.
Отже, зміна істотних умов договору про закупівлю (збільшення ціни за одиницю товару) є правомірною виключно за таких умов:
- відбувається за згодою сторін;
- порядок зміни умов договору має бути визначений самим договором (відповідно до проекту, який входив до тендерної документації);
- підстава збільшення - коливання ціни такого товару на ринку (обґрунтоване і документально підтверджене постачальником);
- ціна за одиницю товару може збільшуватися не більше ніж на 10 %;
- загальна сума (ціна) договору не повинна збільшуватися.
Судом враховано, що кожна сторона договору має добросовісно користуватись наданими їй правами, не допускати зловживання правом, його використання на шкоду іншим особам (ст. 13 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 188 ГК України (в редакції до 28.08.25, станом на час прийняття оскаржуваної додаткової угоди), зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. При цьому сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це іншій стороні договору. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у 20-денний строк після одержання пропозиції повідомляє іншу сторону про результати такого розгляду.
Частиною 1 ст. 207 ГК України (в редакції до 28.08.25, станом на час прийняття оскаржуваної додаткової угоди) передбачено, що господарське зобов`язання, що не відповідає вимогам закону, може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.
Відповідно до приписів ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу.
Статтею 203 ЦК України унормовано, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Згідно із п.п. 2) п. 12.3. Договору, істотні умови договору про закупівлю, укладеного відповідно до пунктів 10 і 13 (крім підпунктів 13 та 15 пункту 13) цих особливостей, не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків: 2) погодження зміни ціни за одиницю товару в договорі про закупівлю у разі коливання ціни такого товару на ринку, що відбулося з моменту укладення договору про закупівлю або останнього внесення змін до договору про закупівлю в частині зміни ціни за одиницю товару Зміна ціни за одиницю товару здійснюється пропорційно коливанню ціни такого товару на ринку (відсоток збільшення ціни за одиницю товару не може перевищувати відсоток коливання (збільшення) ціни такого товару на ринку) за умови документального підтвердження такого коливання та не повинна призвести до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю на момент його укладення. У разі коливання ціни такого товару на ринку. що відбулося з моменту укладення договору про закупівлю або останнього внесення змін до договору про закупівлю в частині зміни ціни за одиницю товару, Продавець письмово звертається до Зимовника щодо зміни ціни за одиницю товару. Наявність факту коливання ціни такого товару на ринку підтверджується довідкою/ами або листом/ами (завіреними копіями цих довідки/ок або листа/ів) відповідних органів, установ, організацій, які уповноважені надавати відповідну інформацію щодо коливання ціни такого товару на ринку. До розрахунку ціни за одиницю товару приймається ціна щодо розміру ціни на товар на момент укладення Договору (з урахуванням внесених раніше змін до Договору про закупівлю) та на момент звернення до вказаних органів, установ, організацій, що підтверджує коливання (зміни) цін на ринку такого товару, що є предметом закупівлі за цим Договором.
Пунктом 1. Порядку змін умов договору про закупівлю сторонами визначено, що зміни, що до договору про закупівлю можуть вноситись у випадках згідно із п. 19 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України «Про публічні закупівлі», на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування» від 12.10.22 № 1178 та шляхом оформлюються в такій самій формі, що й договір про закупівлю, а саме: у письмовій формі шляхом укладення додаткового договору (угоди).
У відповідності до п. 3.3. Договору, ціна за одиницю товару може бути змінена у разі коливання ціни такого товару на ринку, що відбулось з моменту укладення договору про закупівлю або останнього внесення змін до договору в частині зміни ціни за одиницю товару. Зміна ціни за одиницю товару здійснюється пропорційно коливанню ціни такого товару на ринку (відсоток збільшення ціни за одиницю товару не може перевищувати відсоток коливання (збільшення) ціни такого товару на ринку) за умови документального підтвердження такого коливання та не повинна призвести до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю на момент його укладення. Такі зміни оформлюються, шляхом укладання додаткової угоди.
Згідно із ч. 2 ст. 632 ЦК України, зміна ціни після укладання договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.
У абзаці 2 ч. 3 ст. 6 ЦК України визначено, що сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.
Закон встановлює імперативну норму, згідно з якого зміна істотних умов договору про закупівлю може здійснюватися виключно у випадках, визначених ст. 41 Закону, зокрема, за п. 2 ч. 5 наведеної норми - у випадку коливання цін товару на ринку чи то у бік збільшення, чи у бік зменшення, що надає сторонам право змінювати умови договору щодо ціни товару, при цьому не більше ніж на 10 % та не збільшуючи загальну суму договору.
Крім цього, у п. 124 постанови Верхового Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду у справі № 927/491/19 суд касаційної інстанції звернув увагу на те, що обмеження 10 % застосовується як максимальний ліміт щодо зміни ціни, визначену в договорі, незалежно від того, як часто відбуваються такі зміни (кількість підписаних додаткових угод).
Неухильним аспектом при застосуванні п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону при збільшенні ціни за одиницю товару є підтвердження (наявність) факту коливання ціни такого товару на ринку.
Згідно із ч. 1 ст. 7 Закону України “Про публічні закупівлі”, уповноважений орган здійснює регулювання та реалізує державну політику у сфері закупівель у межах повноважень, визначених цим Законом.
Положенням про Міністерство розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.14 № 459, визначено, що вказане Міністерство є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державних та публічних закупівель.
Згідно з роз`ясненнями Міністерства економічного розвитку торгівлі України, як уповноваженого органу щодо формування державної політики у сфері публічних закупівель від 27.10.16 № 3302-06/34307-06 “Щодо зміни істотних умов договору”, внесення змін до договору про закупівлю (у залежності від коливання ціни товару на ринку) повинно бути обґрунтованим та документально підтвердженим.
Підтвердження факту коливання ціни на товар, у документі, який видає компетентна організація, має бути зазначена діюча ринкова ціна на товар і її порівняння з ринковою ціною станом на дату, з якої почалися змінюватися ціни на ринку, як у бік збільшення, так і у бік зменшення (тобто наявності коливання). Необхідність зазначення такої інформації зумовлюється також тим, що у випадку коливання цін, зміни до договору про закупівлю вносяться з урахуванням показників коливання цін, що стали підставою для здійснення попередніх змін до договору. Кожна зміна до договору має містити окреме документальне підтвердження.
Аналогічну правову позицію щодо підстав зміни ціни за одиницю товару у договорі про закупівлю підтримав суд касаційної інстанції (постанови Верховного Суду від 15.03.18 у справі № 910/4474/17, від 13.10.20 у справі № 912/1580/18, постанова Вищого господарського суду України від 15.05.14 у справі № 904/3255/13). 
Зокрема, суди переглядаючи справи за касаційними скаргами відповідачів погодились із висновками судів апеляційної інстанції, що сторони у випадку коливання цін на ринку (як в бік зменшення, так і в бік збільшення ціни) наділені правом вносити зміни до ціни товару декілька разів, але не більше, ніж на 10 % від ціни за одиницю товару, і такі зміни сторони вносять з урахуванням вже внесених попередніх змін. Для внесення змін до умов договору щодо ціни товару визначальним є не просто коливання ціни, а й те, що таке коливання сторонами не було враховано попередніми змінами. Суд звернув увагу, що існування обставин, які є підставою для зміни ціни товару, повинно бути доведеним, документально підтвердженим. Тобто, відповідні документи, що підтверджують коливання ціни товару на ринку, повинні бути наявні саме на момент внесення таких змін. 
Постачальнику треба не лише довести підвищення ціни на певний товар на певному ринку за допомогою доказів, але й обґрунтувати для замовника самі пропозиції про підвищення ціни, визначеної у договорі. Постачальник повинен обґрунтувати, чому таке підвищення цін на ринку зумовлює неможливість виконання договору по запропонованій замовнику на тендері ціні, навести причини, через які виконання укладеного договору стало для нього вочевидь невигідним. Постачальник також має довести, що підвищення ціни є не прогнозованим (його неможливо було передбачити і закласти в ціну товару на момент подання постачальником тендерної пропозиції") (п. 134 постанови Верхового Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду у справі № 927/491/19).
Місцевим господарським судом враховано, що можливість зміни ціни договору внаслідок недобросовісних дій сторін (сторони) договору робить результат закупівлі невизначеним та тягне за собою неефективне використання бюджетних коштів, що є прямим порушенням принципів процедури закупівлі визначених преамбулою та ст. 5 Закону України “Про публічні закупівлі”.
Таким чином, ТОВ “Сейлекспром” (нова назва ТОВ “КОЛБЕРС”) не доведено підвищення ціни на природний газ за допомогою належних доказів, не обґрунтовано для замовника самі пропозиції про підвищення ціни, визначеної у договорі, не доведено чому неможливо було передбачити і закласти в ціну товару на момент подання постачальником тендерної пропозиції.
Посилання відповідача в листі за вих. від 08.07.25 № 02 на те, що (дослівно):
«… відбулося значне коливання ціни в бік збільшення, у зв`язку з чим виникають складнощі з виконанням зобов`язань по поставкам палива.
Про це свідчать відомості по українському ринку нафтопродуктів Міністерства фінансів України (МІНФІН). …
… За результатами відомостей МІНФІНУ визначено, що середньо ринкова вартість Бензину А-95 та Дизельного палива станом на 07.07.2025 р, наведені в таблиці:
1. Бензин А-95, середньо ринкова вартість, станом на 07.07.2025р – 58,92 грн/л;
2. Дизельне паливо, середньо ринкова вартість, станом на 07.07.2025р – 56,03 грн/л. …», не є належними доказами коливання ціни на природний газ, оскільки вказане лише констатує рівень загальних ринкових цін на паливо на певну дату та не доводять її коливання.
У документі, який видає компетентна організація, має бути зазначена чинна ринкова ціна на товар і її порівняння з ринковою ціною станом на дату, з якої почались змінюватись ціни на ринку, як у бік збільшення, так і у бік зменшення (тобто наявності коливання).
Документ про зміну ціни повинен містити належне підтвердження, викладених в ньому даних, проведених досліджень коливання ринку, джерел інформації тощо (правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 13.10.20 у справі № 912/1580/18).
Таким чином, коливання ціни товару на ринку при укладенні оспорюваної додаткової угоди сторонами договору жодним чином не обґрунтовано та об`єктивно не підтверджено. Вказане надає підстави для висновку про те, що ними (сторонами) не дотримано вимоги п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України “Про публічні закупівлі” та безпідставно змінено істотні умови договору.
Можливість зміни ціни договору внаслідок недобросовісних дій сторін (сторони) договору робить результат закупівлі невизначеним та тягне за собою неефективне використання бюджетних коштів, що є прямим порушенням принципів процедури закупівлі, визначених преамбулою та ст. 5 Закону України “Про публічні закупівлі” (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12.09.19 зі справи № 915/1868/18).
Всупереч інтересів держави, без будь-яких належних на те підстав, в порушення ст. 41 Закону України “Про публічні закупівлі” та положень договору про закупівлю товару від 06.05.25 № 13/25, укладено додаткову угоду № 1 від 11.07.25, якою суттєво підвищено ціни на предмет Договору.
Відповідач з метою одержати перемогу у відкритих торгах занизив пропоновану ціну палива, а після укладення договору домігся збільшення ціни шляхом укладення додаткової угоди.
Частиною 1 ст. 207 ГК України (в редакції до 28.08.25, станом на час прийняття оскаржуваної додаткової угоди) передбачено, що господарське зобов`язання, що не відповідає вимогам закону, може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.
Відповідно до приписів ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу.
Статтею 203 ЦК України унормовано, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодекс)', іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Згідно із ч. 1 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.
Крім того, ч. 2 ст. 208 ГК України (в редакції до 28.08.25, станом на час прийняття оскаржуваної додаткової угоди) визначено, що у разі визнання недійсним зобов`язання з інших підстав кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні все одержане за зобов`язанням, а за неможливості повернути одержане в натурі - відшкодувати його вартість грошима, якщо інші наслідки недійсності зобов`язання не передбачені законом.
Таким чином, додаткова угода № 1 від 11.07.25 до договору про закупівлю товару від 06.05.25 № 13/25 суперечить вимогам Закону України “Про публічні закупівлі”, а отже підлягає визнанню недійсною судом.
Статтею 5 Закону України “Про публічні закупівлі” визначено, що закупівлі здійснюються за принципами добросовісної конкуренції серед учасників та максимальної економії та ефективності.
Подання ТОВ “Сейлекспром” (нова назва ТОВ “КОЛБЕРС”) при проведенні торгів найменшої цінової пропозиції (967 200,00 грн), яка суттєво менша від очікуваної вартості та пропозицій інших учасників, та невдовзі, після укладення договору, підвищення ціни за одиницю товару, не відповідає принципу добросовісної конкуренції серед учасників та свідчить про штучне заниження цін при поданні пропозиції. Укладення Долинською сільською радою додаткової угоди № 1 від 11.07.25 до договору про закупівлю товару від 06.05.25 № 13/25 зі збільшенням ціни за товар жодним чином не відповідає принципу максимальної економії та ефективності. 
Відповідно до ч. 5 ст. 13 ЦК України, не допускаються використання цивільних прав з метою неправомірного обмеження конкуренції, зловживання монопольним становищем на ринку, а також недобросовісна конкуренція.
Статтею 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Невиконання встановлених законодавством норм при організації та проведенні тендерних процедур порушує інтереси держави в частині гарантування організації діяльності органів державної влади відповідно до вимог Конституції та законів України, забезпечення безумовного виконання нормативно-правових актів держави.
Стаття 670 ЦК України передбачає, якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.
Частиною 2 ст. 712 ЦК України передбачено, що до договору постачання застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Відповідно до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Статтею 669 ЦК України визначено, що кількість товару, що продається, встановлюється у договорі купівлі-продажу у відповідних одиницях виміру або грошовому вираженні.
Таким чином, недійсність додаткової угоди № 1 від 11.07.25 до договору про закупівлю товару від 06.05.25 № 13/25 означає, що зобов`язання сторін регулюються умовами Договору.
Загальна кількість отриманого Долинською сільською радою палива за договором про закупівлю товару від 06.05.25 № 13/25, згідно з видатковими накладними та актами приймання-передачі талонів на відпуск ПММ, становить:
- за видатковою накладною від 07.05.25 № 110 та актом приймання-передачі талонів на відпуск ПММ від 07.05.25 № 46: паливо дизельне ДП-Л/З-Євро5 - 500 літрів; бензин автомобільний А-95-Євро5 - 2 000 літрів;
- за видатковою накладною від 14.07.25 № 209 та актом приймання-передачі талонів на відпуск ПММ від 14.07.25 № 74: бензин автомобільний А-95-Євро5 - 2 000 літрів;
- за видатковою накладною від 01.09.25 № 308 та актом приймання-передачі талонів на відпуск ПММ від 01.09.25 № 98: бензин автомобільний А-95-Євро5 - 2 000 літрів;
- за видатковою накладною від 17.10.25 № 409 та актом приймання-передачі талонів на відпуск ПММ від 17.10.25 № … (не є читаємим): паливо дизельне ДП-Л/З-Євро5 - 500 літрів; бензин автомобільний А-95-Євро5 - 2 000 літрів;
- за видатковою накладною від 19.11.25 № 492 та актом приймання-передачі талонів на відпуск ПММ від 19.11.25 № 124: паливо дизельне ДП-Л/З-Євро5 - 2 000 літрів; бензин автомобільний А-95-Євро5 - 5 000 літрів.
Долинська сільська рада у свою чергу повністю сплатила суму за поставлений товар у розмірі 813 150,00 грн, що підтверджуються платіжними інструкціями, а саме: від 13.05.25 № 114 на суму 115 200,00 грн; від 16.07.25 № 226 на суму 115 920,00 грн; від 02.09.25 № 292 на суму 115 920,00 грн; від 21.10.25 № 369 на суму 143 910,00 грн; від 25.11.25 № 430 на суму 322 200,00 грн.
За пунктом 3.1. Договору, ціна цього Договору становить 806 000,00 грн без ПДВ; крім того ПДВ 161 200,00 грн; разом ціна цього Договору становить 967 200,00 грн з ПДВ. Ціна за одиницю Товару зазначена у Специфікації (Додаток № 1 до цього Договору). 
Згідно із п. 3.2. Договору, ціна за одиницю Товару включає вартість Товару з урахуванням усіх податків і зборів, транспортних витрат Постачальника на поставку (передачу) талонів, старт-карток до місця їх поставки (передачі) покупцю, вартість зберігання та видачі Товару, усіх інших витрат Постачальника, необхідних для належної поставки Товару.
У відповідності до Специфікації (Додаток № 1 до Договору), загальна сума договору становить 967 200,00 грн з ПДВ, а саме:
- Бензин автомобільний А-95-Євро5 (ДСТУ 7687:2015), в кількості 16 000 літрів за ціною 38,50 грн без ПДВ/літр, на загальну суму 616 000,00 грн без ПДВ; 
- Паливо дизельне ДП-Л/З-Євро5 (ДСТУ 7688:2015), в кількості 5 000 літрів за ціною 38,00 грн без ПДВ/літр, на загальну суму 190 000,00 грн без ПДВ.
Таким чином, за первісною ціною, згідно договору про закупівлю товару від 06.05.25 № 13/25, сума 1 літру бензину автомобільного А-95-Євро5 (ДСТУ 7687:2015) становить 38,50 грн без ПДВ, а 1 літр палива дизельного ДП-Л/З-Євро5 (ДСТУ 7688:2015) становить 38,00 грн без ПДВ.
А тому сума перерахованих коштів Покупцем Постачальнику за поставлений товар мала б становити: 
- за бензин автомобільний А-95-Євро5 (ДСТУ 7687:2015) у кількості 13 000 літрів - 500 500,00 грн без ПДВ; ПДВ (20 %) - 100 100,00 грн; разом з ПДВ 600 600,00 грн;
- за паливо дизельне ДП-Л/З-Євро5 (ДСТУ 7688:2015) у кількості 3 000 літрів - 114 000,00 грн без ПДВ; ПДВ (20 %) - 22 800,00 грн; разом з ПДВ 136 800,00 грн. 
Однак, з урахуванням укладеної додаткової угоди № 1 від 11.07.25, якою збільшено ціну за договором, за поставлений товар (паливо) перераховано кошти у сумі 813 150,00 грн. 
Підсумовуючи вищевикладене суд дійшов висновку, що на підставі оспорюваної у цій справі додаткової угоди № 1 від 11.07.25 зайво сплачено бюджетних коштів на загальну суму 75 750,00 грн (813 150,00 грн – 737 400,00 грн).
Згідно з оголошенням про проведення відкритих торгів UА-2025-04-01-010303-а, джерелами фінансування закупівлі є: місцевий бюджет.
У розрахункових документах за товар (паливо) платником вказано саме Долинську сільську раду.
Отже, Долинська сільська рада є органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. 
Таким чином, оскільки додаткова угода № 1 від 11.07.25 до договору про закупівлю товару від 06.05.25 № 13/25 підлягає визнанню недійсною, то безпідставно та незаконно витрачені бюджетні кошти підлягають поверненню на користь Долинської сільської ради.
При цьому, наявні матеріали справи свідчать, що Долинською сільською радою (позивач у справі) будь - яких заходів до стягнення безпідставно сплачених бюджетних коштів з відповідача не вжилось.
Зокрема, відповідно до листа Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області від 19.01.26 № 0112/02-29 вбачається, що будь - які заходи спрямовані на поновлення порушених інтересів не вживались.
Згідно з висновками викладеними Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26.05.20 № 912/2385/18, відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган; 2) у разі відсутності такого органу.
Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.
Прокурор, звертаючись до суду з позовом, повинен обґрунтувати та довести бездіяльність компетентного органу.
Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.
Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватись як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.
Таким чином, прокурору достатньо дотриматись порядку, передбаченого ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого не звернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.
Оскільки позивач у цій справі упродовж тривалого часу не звернувся до господарського суду Запорізької області з відповідною заявою, вказане надає суду підстави для висновку про те, що Долинською сільською радою Запорізького району Запорізької області захист інтересів держави у вказаному випадку не здійснюється, а прокурором дотримано порядок, встановлений ст. 23 Закону України «Про прокуратуру».
Як наслідок, у діях прокурора є наявними підстави для представництва інтересів держави та звернення до суду із вказаним позовом. 
Відповідачем доказів в обґрунтування спростування заявлених позовних вимог не надано. 
Судом досліджено усі обставини даної справи та надано правову оцінку всім наявним у матеріалах справи доказам. 
Отже, враховуючи предмет та визначені позивачем (прокурором) підстави позову, принципи диспозитивності, змагальності та рівності сторін перед законом і судом, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи, належними, допустимими, достовірними, достатніми та такими, що підлягають задоволенню.
Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалась розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п. 87 рішення Європейського суду з прав людини у справі Салов проти України від 06.09.05).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Надточий проти України від 15.05.08 зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.
Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.
Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.
Необхідність доводити обставини, на які учасник справи посилається як на підставу своїх вимог і заперечень в господарському процесі, є складовою обов`язку сприяти всебічному, повному та об`єктивному встановленню усіх обставин справи, що передбачає, зокрема, подання належних доказів, тобто таких, що підтверджують обставини, які входять у предмет доказування у справі, з відповідним посиланням на те, які обставини цей доказ підтверджує.
При цьому, одним з основних принципів господарського судочинства є принцип змагальності.
Названий принцип полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження чи заперечення вимог.
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (близька за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 18.11.19 у справі № 902/761/18, від 20.08.20 у справі № 914/1680/18).
Судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Вимоги, як і заперечення на них, за загальним правилом обґрунтовуються певними обставинами та відповідними доказами, які підлягають дослідженню, зокрема, перевірці та аналізу. Все це має бути проаналізовано судом як у сукупності (в цілому), так і кожен доказ окремо, та відображено у судовому рішенні.
Суд відзначає, що у розумінні закону суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи скористатися заходами правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.
Крім того, за змістом процесуального законодавства захисту в господарському суді підлягає не лише порушене суб`єктивне право, а й охоронюваний законом інтерес.
При цьому, позивач самостійно визначає та обґрунтовує в позовній заяві, у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи і залежно від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч. 5 ст. 236 ГПК України).
Відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 238 ГПК України, у мотивувальній частині рішення зазначається, зокрема, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 Європейського суду з прав людини у справі “Руїс Торіха проти Іспанії”). Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією.
Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Також, у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Хоча пункт 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).
Судом досліджено усі обставини даної справи та надано оцінку усім наявним у матеріалах справи доказам. 
Крім того, враховуючи спірний характер правовідносин між сторонами суд вважає, що наведена міра обґрунтування даного судового процесуального рішення є достатньою у світлі конкретних обставин справи, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. 
Відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.
Керуючись ст. ст. 11, 13-15, 24, 42, 46, 53, 73-80, 86, 91, 96, 123, 126, 129, 236-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:
Позов задовольнити.
Визнати недійсною додаткову угоду № 1 від 11.07.25 до договору про закупівлю товару від 06.05.25 № 13/25, укладену між Долинською сільською радою Запорізького району Запорізької області (70420, Запорізька область, Запорізький район, с. Долинське, вул. Шкільна, буд. 5А, код ЄДРПОУ 24910971) та товариством з обмеженою відповідальністю “Сейлекспром” (69002, м. Запоріжжя, вул. Гоголя, буд. 143, код ЄДРПОУ 45489730) (нова назва та адреса: товариство з обмеженою відповідальністю “КОЛБЕРС”, 01000, м. Київ, пр. Бажана Миколи, буд. 3). 
Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю “КОЛБЕРС” (01000, м. Київ, пр. Бажана Миколи, буд. 3, код ЄДРПОУ 45489730) (стара назва та адреса: товариство з обмеженою відповідальністю “Сейлекспром”, 69002, м. Запоріжжя, вул. Гоголя, буд. 143) в місцевий бюджет Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області (70420, Запорізька область, Запорізький район, с. Долинське, вул. Шкільна, буд. 5А, код ЄДРПОУ 24910971) – 75 750 (сімдесят п`ять тисяч сімсот п`ятдесят) грн 00 коп. зайво сплачених коштів за договором про закупівлю товару від 06.05.25 № 13/25. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.
Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю “КОЛБЕРС” (01000, м. Київ, пр. Бажана Миколи, буд. 3, код ЄДРПОУ 45489730) (стара назва та адреса: товариство з обмеженою відповідальністю “Сейлекспром”, 69002, м. Запоріжжя, вул. Гоголя, буд. 143) на користь Запорізької обласної прокуратури в особі Запорізької окружної прокуратури Запорізької області (69005, м. Запоріжжя, вул. Дмитра Аптухіна, буд. 29А, код ЄДРПОУ 02909973, р/р UA438201720343180001000000271, відкритий в Державній казначейській службі України, м. Київ, МФО 820172, отримувач: Запорізька обласна прокуратура, код класифікації видатків бюджету – 2800) - кошти, витрачені в 2026 році на сплату судового збору при здійсненні представництва інтересів держави в розмірі 5 324 (п`ять тисяч триста двадцять чотири) грн 80 коп. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ч.ч. 1. 2 ст. 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржено у апеляційному порядку відповідно до вимог ст.ст. 253-285 ГПК України.

Повний текст рішення складено 16.06.26.

Суддя В.Л. Корсун