Справа № 761/6258/26
Провадження № 2/761/8568/2026

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2026 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді     Сіромашенко Н.В.,
при секретарі судового засідання  Голуб О.М.,
за участі позивачки      ОСОБА_1 ,
представника позивачки    Усс Ю.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації про визнання права на приватизацію квартири, -
В С Т А Н О В И В:

В лютому 2026 року позивач інтереси якої представлені адвокатом Усс Ю.В. звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації, в якому просила визнати за позивачкою право на завершення процедури приватизації квартири за адресою: АДРЕСА_1 .
Позов обґрунтовує тим, що позивачка є двоюрідною сестрою ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок тривалої хвороби. Зазначає, що відповідно до довідки від 04.12.2024 приватного нотаріуса КМНО Новікової Л.В. єдиною спадкоємицею ОСОБА_2 є її двоюрідна сестра ОСОБА_3 . Внаслідок того, що правовстановлюючі документи на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 відсутні, приватний нотаріус не змогла видати позивачці Свідоцтво про право на спадщину. Вказує, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 , знаходилась в користуванні у ОСОБА_2 , іі батька ОСОБА_4 та матері ОСОБА_5 на підставі Ордеру № 45807 від 1966 року. Після смерті батьків, квартира знаходилась у повному користуванні ОСОБА_2 , з нею було переукладено договір користування квартирою на підставі Розпорядження Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації від 23.03.2009 року № 251. Зазначає, що ОСОБА_2 вирішила приватизувати квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . В подальшому ОСОБА_2 звернулась до Управителя КП «Керуюча компанія по утриманню житлового фонду Шевченківського району (мікрорайон Нивки)» за виготовленням технічного паспорту на квартиру. Вказує, що Управитель КП «Керуюча компанія по утриманню житлового фонду Шевченківського району (мікрорайон Нивки)» звернувся до Київського міського бюро інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна з листом № 229 від 06.02.2019 року, в якому просив виготовити технічний паспорт на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , та видати його на руки ОСОБА_2 . Однак, ОСОБА_2 захворіла на рак. Зазначає, що тривала онкологічна хвороба ОСОБА_2 унеможливила своєчасне завершення приватизації вищевказаною квартирою. Після смерті ОСОБА_2 , позивачка сплачує всі комунальні послуги за квартиру. 20.06.2025 позивачка звернулась до Центру надання адміністративних послуг у Шевченківському районі м. Києва для оформлення та видачі свідоцтва про право власності на житло. Вказує, що 18.07.2025 рішення керівника органу приватизації державного житлового фонду було відмовлено позивачці у приватизації квартири, у зв`язку з тим, що не була оформлена заява на приватизацію, оскільки позивачка не є наймачем квартири, та не зареєстрована в ній. У зв`язку з чим, позивачка вимушена звернутися з вказаним позовом до суду.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.02.2026 вищевказана позовна заява надійшла в провадження судді Сіромашенко Н.В.
Ухвалою суду від 23.02.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
17.03.2026 до суду надійшла заява від представника відповідача, в якій сторона відповідача просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що позивачем не було надано будь-яких доказів того, що померла ОСОБА_2 зверталась до органу приватизації з відповідною заявою. Зазначає, що з наданих позивачем доказів неможливо дійти висновку про те, що ОСОБА_2 за життя розпочала процес приватизації квартири, а саме те, що остання зверталась до органу приватизації з відповідною заявою та пакетом визначених законодавством документів, які б надали органу приватизації підстави для прийняття рішення щодо її заяви про приватизацію. Вважає, що до позивачки не перейшло право на приватизацію квартири, оскільки нею за життя не скористалася спадкодавець ОСОБА_2 та доказів її належного звернення до органу приватизації не надано.
В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити в повному обсязі та ухвалити відповідне рішення, надали пояснення, аналогічні викладеним в позові.
Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні.
Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні підтвердила, що позивачка є двоюрідною сестрою ОСОБА_2 . Зазначила, що в 2019 році ОСОБА_7 захворіла на рак і позивачка переїхала до неї жити тому, що ОСОБА_2 не мала батьків, сім`ї і потребувала сторонньої допомоги. Крім того, ОСОБА_1 всім забезпечувала сестру і піклувалась про неї. Вказує, що проживає у вказаному будинку з 1996 року. Зауважила на те, що у неї була розмова з ОСОБА_2 , де остання їй повідомила про те, що вона займається питанням приватизації квартири, збирає всі необхідні документи.
Заслухавши пояснення позивачки та її представника, допитавши свідка, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини.
Судом установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась ОСОБА_2 , батьками якої є ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданого 11.02.1964 м. Київ РАЦ Ленінського району.
Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 вбачається, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зроблено відповідний актовий запис № 2032 від 30.01.2024.
ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася ОСОБА_8 , батьками якої є ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданим повторно 14.03.2025 Оболонським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).
07 жовтня 1989 року ОСОБА_8 уклала шлюб з ОСОБА_11 , про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис №139 від 07.10.1989 р. та видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_4 . Після укладення шлюбу ОСОБА_8 присвоєно прізвище - ОСОБА_12 .
Установлено, що ОСОБА_1 є двоюрідною сестрою ОСОБА_2 .
Відповідно до довідки № 33/02-14, виданої 04.12.2024 приватним нотаріусом КМНО Новіковою Л.В., ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем майна після померлої її двоюрідної сестри ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 .
29.11.2024 приватним нотаріусом КМНО Новіковою Л.В. було відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті двоюрідної сестри ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , у зв`язку з відсутністю належним чином оформлених документів, які б підтверджували право власності спадкодавця на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до п.23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Згідно витягу з Розпорядження Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації від 23.03.2009 №251 змінено договір найму ОСОБА_2 , на двокімнатну квартиру АДРЕСА_2 з померлої матері ОСОБА_5 , за згодою батька ОСОБА_4 . ОСОБА_2 за вказаною адресою зареєстрована з 1966 року родиною дві особи/вона та батько/. 
06.02.2019 року Управитель (мікрорайону «Нивки») ОСОБА_13 звернувся з листом до в.о. начальника Київського міського бюро інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна ОСОБА_14 з проханням виготовити технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_3 , у зв`язку з приватизацією за рахунок квартиронаймача ОСОБА_2 та видати технічний паспорт на руки ОСОБА_2 .
Разом з ОСОБА_2 проживала її двоюрідна сестра ОСОБА_1 , оскільки ОСОБА_2 потребувала сторонньої допомоги у зв`язку з тяжким захворюванням сестри.
В зв`язку з тяжкої хворобою ОСОБА_2 не встигла завершити процедуру реєстрації виниклого в неї права власності на квартиру.
Таким чином право на завершення приватизації, яке виникло за життя у спадкодавця, входить до складу спадщини та не припинилося внаслідок смерті ОСОБА_2 . 
Вирішуючи питання про застосування норм матеріального права, суд виходив з такого.
Згідно із ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Частиною 1 ст.16 ЦК встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового; або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільного права та інтересу може бути, зокрема, визнання права (п.1 ч.2 цієї статті).
Таким чином, власник або інша заінтересована особа мають право звернутися до суду за забезпеченням прав власності, пов`язаних з усуненням перешкод, які заважають власнику або іншому титульному володільцеві здійснювати в повній мірі та беззаперечно свої права володіння та розпорядження майном.
Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Згідно із статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті.
Відповідно до статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені устаттях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Відповідно до ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом, а відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Згідно з абз. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 345 ЦК фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України.
Приписами ч. 4 ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачено, що право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають у цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону.
Положеннями частин 1, 3 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» визначено, що приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир (будинків) у власність громадянздійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Передача житлових приміщень у гуртожитках у власність мешканців гуртожитків здійснюється відповідно до закону.
Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 року № 396 затверджено Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян (далі - Положення), яким визначено порядок передання квартир багатоквартирних будинків, одноквартирних будинків, жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, які використовуються громадянами на умовах найму, у власність громадян.
У п. 17 цього Положення визначено, що громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію.
Право на приватизацію квартири, яка належить до державного житлового фонду, мають особи, які постійно проживають у цій квартирі. Для отримання права власності на житло особа повинна звернутись до відповідного органу приватизації з належно оформленою заявою, яка підлягає розгляду названим органом у строк, передбачений чинним законодавством. У тому разі, коли громадянин, який висловив волю на приватизацію займаної ним квартири, помер до прийняття компетентним органом рішення про приватизацію, але після збігу встановленого ч. 3 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» строку, до його спадкоємців у порядку спадкування переходить право вимагати визнання за ними права власності на таку квартиру. Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 11 грудня 2013 року в справі № 6-121цс13.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року в справі № 350/67/15-ц (провадження № 14-652цс18) зроблено висновок про те, що якщо спадкодавець не набув права власності на майно, проте розпочав процедуру його приватизації відповідно до чинного законодавства України, а уповноваженими органами відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування права на завершення приватизації, а не права власності.
Під час розгляду справи встановлено, що ОСОБА_8 проживала в квартирі, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Таким чином, оскільки ОСОБА_2 , яка на відповідній правовій підставі була наймачем квартири, за життя розпочала процедуру приватизації цього житла, однак не змогла її завершити за станом здоров`я, то право на завершення приватизації квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , перейшло до позивачки, яка є її спадкоємицею.
За таких обставин суд вважає за можливе позовну заяву ОСОБА_1 до Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації про визнання права на приватизацію квартири задовольнити.
Керуючись ст. ст. 7-13, 76-81, 139, 141, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації про визнання права на приватизацію квартири задовольнити.
Визнати за спадкоємицею ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_5 ) право на завершення процедури приватизації квартири за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя    Н.В. Сіромашенко