Справа № 183/12762/25
№ 2/183/4194/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2026 року м. Самар Дніпропетровської області

Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі: головуючого судді - Дубовенко І.Г., за участю секретаря судового засідання - Чабаненка Д.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження у залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та додаткових витрат на утримання дитини, 
за участю представника позивача - адвоката Кононової О.С., суд -

у с т а н о в и в :

26 листопада 2025 року до Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та додаткових витрат на утримання дитини, в якій просить стягнути з відповідачана користь позивача:
- аліменти на утримання неповнолітньої дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 25000 грн щомісяця, але не менше прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 21 січня 2025 року до повноліття дитини;
- витрати на навчання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в КЗО НВК № 148 «Планета Щастя» ДМР, понесені в період з 21 січня 2025 року по 29 вересня 2025 року в сумі 31572,56 грн.;
- аліменти на утримання неповнолітньої дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 2700 грн, що становить 50% від щомісячних витрат на навчання сина в КЗО НВК № 148 «Планета Щастя» ДМР щомісяця, починаючи з 21 січня 2025 року до повноліття дитини.
В обґрунтування позову посилається на те, що вона перебуває в шлюбі з відповідачем, від якого у них народилася дитина: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дитина проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Шлюб між сторонами не розірваний, але кожен з них живе окремим життям, відповідач матеріально сім`ю не забезпечує. Відповідач добровільно допомоги на утримання сина не надає з січня 2025 року. Позивач зазначає, що для закриття всіх потреб сина необхідно враховувати витрати: на проїзд в школу і зі школи з м. Підгороднє до м. Дніпра, яка була обрана саме відповідачем для навчання дитини, на одяг і взуття, лікування та профілактичне оздоровлення дитини, вважає, що сума аліментів в розмірі 25000 грн щомісяця буде достатньою для утримання неповнолітнього сина. Позивач через стан свого здоров`я не має можливості працювати повний робочий день та потребує полегшення умов праці та скорочення робочого часу. Крім того, зазначає, що витрати на навчання сина в КЗО НВК «Планета Щастя» ДМР становить приблизно 5405,00 грн щомісяця, тому просить стягнути з відповідача 50% додаткових витрат на навчання сина в КЗО НВК № 148 «Планета Щастя» ДМР, що становить 2700 грн щомісяця. Також зазначає, що з 21 січня 2025 року відповідачу обрано запобіжний захід тримання під вартою і з того часу вона неодноразово намагалась через захисника відповідача вирішити питання щодо утримання і витрат на неповнолітню дитину, але домовленості досягнуто не було, тому вважає, що на підставі ст. 191 СК України аліменти можуть бути присуджені за минулий час з - 21 січня 2025 року. У зв`язку з цим, позивач просить позов задовольнити в повному обсязі.
Відповідачем відзиву на позов не надано, представником відповідача подано заяву про визнання позову.

Ухвалою судді від 17 грудня 2025 року було прийнято позовну заяву до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та відкрито провадження у справі.
Позивач в судове засідання не з`явилися, представник позивача - адвокат Кононова Олена Сергіївна подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує, просить його задовольнити.
Відповідач та представник відповідача в судове засідання не з`явилися. Представником відповідача - адвокатом Шпаковою Ольгою Сергіївною подане клопотання про розгляд справи без участі відповідача та його представника, відповідач погоджується із позовними вимогами позивача та просить задовольнити їх у повному обсязі.
У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши підстави позову та письмові докази у справі в їх сукупності, дійшов до наступних висновків, а саме:
Судом встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується відповідним свідоцтвом про його народження, наданим суду у засвідчених позивачем копіях. Відповідач записаний як батько в свідоцтві про народження дитини, запис про батьківство не оспорював (а.с. 43)
Судом установлено, що дитина сторін - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 мешкає разом з позивачем ОСОБА_1 (а.с. 20).
Згідно копії договору від 01 вересня 2025 року ОСОБА_3 є учнем КЗО НВК № 148 «Планета Щастя» ДМР (а.с. 38-40).
З січня по вересень 2025 року позивачем ОСОБА_1 сплачено на рахунок КЗО «НВК № 148 «Спеціалізована школа - дошкільний навчальний заклад «Планета щастя» Дніпровської міської ради за освітні послуги надані дитині сторін ОСОБА_3 загальну суму 31571,56 грн (а.с. 21-37).
Також позивачем надані висновки лікарів-спеціалістів, з яких вбачається, що ОСОБА_1 має ряд захворювань різного ґенезу (а.с. 45-53).
З відповіді № 2435473 від 09.03.2026 року з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела та суми доходів, отриманих від податкових агентів, та/або про суми доходів, отриманих само зайнятими особами, а також суму річного доходу, задекларованого фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи ОСОБА_1 за період з 01 кварталу 2024 року по 04 квартал 2025 року отримано у серпні 2025 року 131111,11 грн - страхові виплати; в грудні 2025 року 7949,99 грн - дохід у вигляді неустойки (а.с. 79).
З відповіді № 2435471 від 09.03.2026 року з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела та суми доходів, отриманих від податкових агентів, та/або про суми доходів, отриманих само зайнятими особами, а також суму річного доходу, задекларованого фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи ОСОБА_2 за період з 01 кварталу 2024 року по 04 квартал 2025 року отримував доходи: січень 2024 року - 35500 грн; лютий 2024 року - 35500 грн; березень 2024 року - 42647,38 грн; квітень 2024 року - 35913,02 грн; травень 2024 року - 37168,96 грн; червень 2024 року - 51200 грн; липень 2024 року - 40000 грн; серпень 2024 року - 40000 грн; вересень 2024 року - 44190,48 грн; жовтень 2024 року - 61500 грн; листопад 2024 року - 61500,22 грн; грудень 2024 року - 56045,45 грн; січень 2025 року - 22608,7 грн (а.с. 80).
З заяв по суті сторін вбачається, що 21 січня 2025 року - відповідач був затриманий правоохоронними органами та йому був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. На день розгляду справи в суді інших відомостей сторонами не надано.

Позивач у своєму позові просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 25000 грн, але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення з 21 січня 2025 року до повноліття дитини, у зв`язку з тим, що відповідач починаючи з 21 січня 2025 року жодної допомоги на утримання дитини не надає. Також просить стягнути з відповідача на користь позивача додаткові витрати, що вже витрачені в розмірі 31571,56 грн, а також додаткові витрати, що належить витрачати за оплату навчання,у розмірі 50% від щомісячної плати, а саме 2700 грн щомісяця.
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на дитину та на її утримання, як особи з якою проживає неповнолітня дитина, та яка опинилася у скрутному становищі та потребує утримання від колишнього чоловіка.
На час звернення до суду з позовом про стягнення аліментів, та розгляду справи по суті позивач проживає та повністю опікується неповнолітньою дитиною. Інших відомостей суду не надано, як і не надано відомостей щодо перебування на утриманні відповідача інших осіб.
Таким чином, між сторонами виникли сімейні правовідносини, які детально врегульовані Сімейним кодексом України. І на момент звернення до суду з позовом про стягнення аліментів між сторонами існує спір щодо утримання неповнолітньої дитини.
Зокрема, за змістом ст.7 Кодексу сімейні відносини регулюються цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.
Частинами першою та другою статті 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу).
Згідно з частиною другою статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
У відповідності до ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Положеннями ст.181 Кодексу визначено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Згідно ст. 184 Сімейного кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовились про інше.
Відповідно до ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, інші обставини, що мають істотне значення.
Згідно з ч. 1 ст. 157, ч. 1 ст. 160 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. За ч. 2 ст. 151, ч. 5 ст. 150 СК України батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.
Відповідно частиною другою статті 182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку платника аліментів.
Статтею 2 Конвенції Організація Об`єднаних Націй про права дитини від 20.11.1989 року, яка була підписана Україною 21 лютого 1990 р, та ратифікована Постановою Верховної Гади Української РСР від 27 лютого 1991 року № 7К9-Х1І «Про ратифікацію Конвенції про права дитини» передбачено, що держави-учасниці поважають і забезпечують всі права, передбачені цією Конвенцією, за кожною дитиною, яка перебуває в межах їх юрисдикції, без будь-якої дискримінації, вживають всіх необхідних заходів для забезпечення захисту дитини від усіх форм дискримінації або покарання на підставі статусу, діяльності, висловлюваних поглядів чи переконань дитини.
У статті 3 Конвенції Організація Об`єднаних Націй визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини, а держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя.
Положеннями ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Стаття 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.
Відповідно до принципу № 4 Декларації прав дитини - дитині мають належати права: на здорове зростання і розвиток, на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування.
Аналогічні положення закріплені частиною першою ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», згідно якої батьки мають право та зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний, моральний розвиток.
Суд також враховує ту обставину, що відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, обов`язок по утриманню дитини є рівною мірою як для батька так і для матері і, відповідно до цієї норми, на позивачці також лежить обов`язок по утриманню дитини.
Позивач звернулася до суду з вимогами про стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі, а не у частці від заробітку; при цьому жодних відомостей щодо мінливості доходу відповідача, який до застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - мав постійний дохід. 
З урахуванням наведеного суд вважає, що в даному випадку аліменти повинні бути визначені у частці від доходу батька.
За ч. 1, 2, 5 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.
Також суд враховує той факт, що стороною позивача на надано належних, переконливих доказів того що ОСОБА_1 є непрацездатною особою, тому як факт не отримання нею доходів та наявність захворювань - не може свідчити про те, що вона є непрацездатною особою.
Відомостей проте, що на утриманні відповідача перебувають інші діти суду не надано.
З огляду на те, що відповідач є фізично здоровою та працездатною особою - інших доказів суду не надано, а також враховуючи принципи захисту та піклування про дітей, обов`язок як позивача так і відповідача по утриманню дитини, стан здоров`я, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частини щомісячно підлягають задоволенню.

У відповідності до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.
Вирішуючи питання щодо стягнення аліментів за минулий час, суд приходить до наступних висновків.
Згідно приписів ч.2 ст.191 СК України, аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років.
В даному випадку позивач просить стягнути аліменти на утримання дитини, а з 21 січня 2025 року, але при цьому не надав суду об`єктивних доказів того, що вона вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. Крім того, позивач не була позбавлена можливості раніше звернутися до суду з заявою про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини.
А тому, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,у розмірі у розмірі 25000 грн щомісячно, починаючи з 21 січня 2025 року підлягають задоволенню частково, а саме стягнення 1/4 частини від заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 26 листопада 2025 року і до досягнення дитиною повноліття.

Щодо додаткових витрат.
Відповідно ст.81ЦПК України,кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.
Як вбачається з чеків поданих позивачем за період з 03 січня 2025 року по 29 вересня 2025 року на рахунок КЗО НВК № 148 «Планета Щастя» ДМР, ОСОБА_1 за навчання, харчування ОСОБА_3 , було перераховано 31572,56 грн.
При вирішенні спору суд керується ст. 185 СК України, відповідно до якої той з батьків, з якого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо).
До особливих обставин, які викликають необхідність додаткових витрат на дитину закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою.
Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини будуть індивідуальними у кожному конкретному випадку.
Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.
Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.
Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначаються за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення (ч.2 ст.185 СК України).
Визначення обставин, що можуть бути визнані істотними, закон відносить до компетенції суду. У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоровя, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо.
Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно (ч.3 ст.185 СК України).
У п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що участь у додаткових витратах на утримання дитини, можна притягати лише батьків, у цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.
Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо).
Суд вважає, що сплачені в період з січня 2025 року по вересень 2025 року кошти за навчання, харчування ОСОБА_3 в КЗО НВК №148 «Планет Щастя» ДМР слід віднести до додаткових витрат, які були понесені позивачем у зв`язку з розвитком здібності дитини. 
Таким чином, загальна сума додаткових витрат становить 31572,56 грн, а тому з урахуванням визнання відповідачем позовних вимог щодо стягнення додаткових витрат на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вони підлягають задоволенню.
Крім того, суд враховує, що згідно договору про навчання ОСОБА_3 в КЗО НВК №148 «Планет Щастя» ДМР вбачається, що сума щомісячної оплати за навчання, харчування та благодійні внески становить 5405,00 грн., тому суд вважає за необхідне стягівати з відповідача 50 % означеної суми на час навчання сина в КЗО НВК №148 «Планет Щастя» ДМР як додаткові витрати.
З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку, що в іншій частині позовних вимог позивача належить відмовити.
Крім того, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 4, 81, 82, 141, 142, 259, 263-265, 268, 272, 273, 274, суд -
у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та додаткових витрат на утримання дитини- задовольнити частково.
Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 26 листопада 2025 року і до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на навчання неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 додаткові витрати, понесені в період з 21 січня 2025 року по 29 вересня 2025 року в сумі 31572 (тридцять одна тисяча п`ятсот сімдесят дві) гривні 56 копійок.
Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на утримання неповнолітньої дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 2700 (дві тисячі сімсот) грн., на навчання сина в КЗО НВК № 148 «Планета Щастя» ДМР щомісяця, починаючи з жовтня 2025 року до закінчення навчання дитини.
Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми виплати за один місяць підлягає негайному виконанню.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1331 (одна тисяча триста тридцять одна) гривня 20 копійок.
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасники спрви:
Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , електронна пошта: ІНФОРМАЦІЯ_3 ).
Відповідач: ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 , електронна пошта: відсутня).

Суддя      І.Г.Дубовенко