ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 червня 2026 р. 	Справа № 520/5645/25	

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Чалого І.С.,
Суддів: Подобайло З.Г. , Семененко М.О. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду (головуючий суддя І інстанції: Мар`єнко Л.М.) від 16.04.2026 по справі № 520/5645/25
за позовом ОСОБА_1 
до  Військової частини НОМЕР_1 
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (далі - відповідач), в якому просить суд:
визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо неврахування індексації грошового забезпечення до складу грошового забезпечення при обрахунку грошової допомоги на оздоровлення за 2018 - 2019 роки;
зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України провести перерахунок та виплатити на користь грошову допомогу на оздоровлення за 2018 - 2019 роки з урахуванням індексації грошового забезпечення виплаченої на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.10.2024 у справі № 520/22376/24;
визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо неврахування індексації грошового забезпечення до складу грошового забезпечення при обрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні за 25 років;
зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України провести перерахунок та виплатити на користь одноразову грошову допомогу при звільненні за 25 років з урахуванням індексації грошового забезпечення виплаченої на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.10.2024 у справі № 520/22376/24;
визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо неврахування індексації грошового забезпечення до складу грошового забезпечення при обрахунку грошової компенсації за невикористані 70 календарних днів додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015 - 2019 роки;
зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України провести перерахунок та виплатити на користь грошову компенсацію за невикористані 70 календарних днів додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015 - 2019 роки з урахуванням індексації грошового забезпечення виплаченої на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.10.2024 у справі № 520/22376/24.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 16.04.2026 адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено.
Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо неврахування індексації грошового забезпечення до складу грошового забезпечення при обрахунку ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення за 2018-2019 роки.
Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України провести перерахунок та виплатити на користь ОСОБА_1 грошову допомогу на оздоровлення за 2018-2019 роки з урахуванням індексації грошового забезпечення виплаченої на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.10.2024 у справі № 520/22376/24.
Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо неврахування індексації грошового забезпечення до складу грошового забезпечення при обрахунку ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні за 25 років.
Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України провести перерахунок та виплатити на користь ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні за 25 років з урахуванням індексації грошового забезпечення виплаченої на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.10.2024 року у справі № 520/22376/24.
Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо неврахування індексації грошового забезпечення до складу грошового забезпечення при обрахунку ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані 70 календарних днів додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015-2019 роки.
Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України провести перерахунок та виплатити на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані 70 календарних днів додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015-2019 роки з урахуванням індексації грошового забезпечення виплаченої на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.10.2024 у справі № 520/22376/24.
Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.
На обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідачем зазначено, що індексація грошового забезпечення не входить до складу місячного грошового забезпечення військовослужбовця та не належить до жодного з видів грошового забезпечення, визначених законодавством, а є окремим механізмом компенсації знецінення доходів у зв`язку з інфляцією. У зв`язку з цим індексація не може враховуватися при обчисленні допомоги на оздоровлення, одноразової грошової допомоги при звільненні та компенсації за невикористані дні відпустки, розмір яких визначається виключно виходячи з місячного грошового забезпечення військовослужбовця на день звільнення. Посилається на актуальні правові висновки Верховного Суду, зокрема постанови від 30.01.2024 у справі № 580/1974/23 та від 22.02.2024 у справі №240/1685/23, в яких зазначено, що суми індексації не належать до щомісячних додаткових видів грошового забезпечення.
Позивач по справі не скористався правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, відповідно до вимог ст. 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Судовим розглядом установлено, що позивач в період з 19.06.2014 по 20.09.2019 проходив військову службу за контрактом у складі Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (по стройовій частині) від 20.09.2019 №193, припинено (розірвано) контракт про проходження громадянами України військової служби в Національній гвардії України та виключено зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення полковника ОСОБА_1 з 20.09.2019.
Представник позивача в позовній заяві зазначив, що відповідач в період з 01.12.2015 по 20.09.2019 не виплатив позивачу індексацію грошового забезпечення, у зв`язку з чим останній звернувся до суду.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 22.10.2024 року у справі № 520/22376/24, частково задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України.
Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 включно.
Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 включно із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення січень 2008 року.
Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.03.2018 по 20.09.2019 включно.
Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію-різницю грошового забезпечення 4463 гривні 15 копійок в місяць за період з 01.03.2018 року по 20.09.2019 року включно у загальній сумі 83312 гривень 13 копійок відповідно до норм абзаців 4, 6 пункту 5 "Порядку проведення індексації грошових доходів населення", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 07.01.2025 року, рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.10.2024 у справі № 520/22376/24 - скасовано в частині відмови у визначенні загальної суми індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року. Прийнято в цій частині постанову, якою зобов`язано військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 включно із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення січень 2008 року у сумі 85927 гривень 84 копійки, з урахуванням раніше виплачених сум. В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.10.2024 у справі № 520/22376/24 залишено без змін. 
Згідно з частиною четвертою статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. 
На виконання вищевказаних судових рішень, 28.02.2025 відповідачем виплачено на картковий рахунок позивача індексацію-різницю грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 20.09.2019 включно у загальній сумі 82062,45 грн із одночасним утриманням військового збору 1,5%, що підтверджується банківською випискою.
Згідно довідок про доходи ОСОБА_1 за 2018-2019 роки, позивач отримав грошову допомогу на оздоровлення за 2018-2019 рік, грошову допомогу при звільненні та компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015-2019 роки.
Представник позивача в позовній заяві стверджує, що при обрахунку та виплаті грошової допомоги на оздоровлення за 2018-2019 рік, грошової допомоги при звільненні та грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015-2019 роки не враховано індексацію грошового забезпечення, нараховану відповідно до рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.10.2024 року у справі № 520/22376/24, що призвело до порушення прав позивача.
Вважаючи, що відповідач допустив протиправну бездіяльність, позивач звернувся за захистом своїх прав до суду.
Задовольняючи вимоги, суд першої інстанції виходив з протиправності Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо неврахування індексації грошового забезпечення до складу грошового забезпечення при обрахунку ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення за 2018-2019 роки; та з протиправності військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо неврахування індексації грошового забезпечення до складу грошового забезпечення при обрахунку ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні за 25 років; та з протиправності Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо неврахування індексації грошового забезпечення до складу грошового забезпечення при обрахунку ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані 70 календарних днів додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015-2019 роки.
У зв`язку з чим, суд першої інстанції дійшов висновку, що належним способом захисту порушеного права позивача буде зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України провести перерахунок та виплатити на користь ОСОБА_1 грошову допомогу на оздоровлення за 2018-2019 роки з урахуванням індексації грошового забезпечення виплаченої на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.10.2024 у справі № 520/22376/24; та зобов`язання військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України провести перерахунок та виплатити на користь ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні за 25 років з урахуванням індексації грошового забезпечення виплаченої на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.10.2024 року у справі № 520/22376/24; та зобов`язання військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України провести перерахунок та виплатити на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані 70 календарних днів додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015-2019 роки з урахуванням індексації грошового забезпечення виплаченої на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.10.2024 у справі № 520/22376/24.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову з таких підстав.
Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право, зокрема, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Статтею 9 Закону України від 20.12.1991 № 2011- XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Колегія суддів зазначає, що спір у цій справі виник у зв`язку з неврахуванням відповідачем сум індексації грошового забезпечення при обчисленні та виплаті позивачу грошової допомоги на оздоровлення за 2018 - 2019 роки, одноразової грошової допомоги при звільненні у зв`язку з вислугою 25 років, грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015 - 2019 роки, а також інших належних при звільненні виплат, з чим позивач не погоджується та вважає такі дії відповідача протиправними.
Крім того, колегія суддів звертає увагу, що згідно з витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 20.09.2019 № 193 встановлено, що позивачем використано щорічну основну відпустку за 2019 рік, у зв`язку з чим йому була виплачена допомога на оздоровлення за відповідний рік. Також зазначеним наказом підтверджується виплата позивачу грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015–2019 роки, а саме по 14 календарних днів за кожен із вказаних років. Крім того, у наказі зазначено, що вислуга років позивача для нарахування одноразової грошової допомоги при звільненні станом на 20 вересня 2019 року становила 25 років 1 місяць 23 дні у календарному обчисленні.
П. 1 статті 10-1 Закону № 2011-ХІІ, військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення.
Наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі - Порядок № 260).
Пунктом 1 розділу ХХІІІ Порядку № 260 передбачено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які набули (набувають) право на отримання щорічної основної (канікулярної) відпустки, один раз на рік виплачується грошова допомога для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.
В силу приписів пунктів 5, 6 розділу ХХХІ Порядку № 260, військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які мають право на щорічні додаткові відпустки відповідно до чинного законодавства України, виплачується компенсація за всі календарні дні невикористаної додаткової відпустки, яка надається в повному обсязі або пропорційно часу, прослуженому в році звільнення. Розрахунок грошового забезпечення за час надання щорічної основної відпустки з подальшим виключенням зі списків особового складу та грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки здійснюється виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення, які військовослужбовець отримував за останньою займаною штатною посадою.
Відповідно до положень розділу XXIII Порядку № 260 військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які набули (набувають) право на отримання щорічної основної (канікулярної) відпустки, один раз на рік виплачується грошова допомога для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення. Розмір грошової допомоги для оздоровлення визначається виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років і щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород) за займаною посадою, на які військовослужбовець має право на день підписання наказу про надання цієї допомоги.
Згідно норм розділу XXIV Порядку № 260 військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, один раз на рік надається матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення. Розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, порядок її виплати встановлюються за рішенням Міністра оборони України виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України. До місячного грошового забезпечення, з якого визначається розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, включаються посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років і щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород) за займаною посадою, на які військовослужбовець має право на день підписання наказу про надання цієї допомоги.
Згідно з пунктом 3 розділу ХХХІІ Порядку № 260, військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби, військовослужбовців, призваних на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, або за призовом осіб із числа резервістів в особливий період) здійснюється виплата одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби у розмірах та на умовах, установлених пунктом 2 статті 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".
Пунктом 2 частини 2 статті 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" встановлено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, виплачується одноразова грошова допомога в таких розмірах: 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби за наявності вислуги 10 календарних років і більше - які звільняються з військової служби: у зв`язку із закінченням строку контракту.
Абзацом 2 частини 3 статті 9 Закону № 2011-ХІІ встановлено, що грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Відповідно до положень ст. 1 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" від 03.07.1991 № 1282-ХІІ, індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Згідно положень ст. 2 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення", індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).
Отже, індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій, спрямованою на підтримання купівельної спроможності населення України шляхом підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. При цьому проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковим для всіх юридичних осіб - роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що компенсація за дні невикористаної відпустки, одноразова грошова допомога при звільненні з військової служби безпосередньо залежать від розміру посадового окладу та окладу за військовим званням за останньою займаною штатною посадою.
З викладеного слідує, що компенсація за дні невикористаної відпустки, одноразова грошова допомога при звільненні з військової служби мають обчислюватися із використанням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що індексації підлягають усі грошові доходи населення, які не мають разового характеру, а не лише грошове забезпечення військовослужбовців. При цьому порядок та умови проведення індексації врегульовані спеціальним законодавством, до якого стаття 9 Закону № 2011-XII містить відсилочну норму. За таких обставин механізм індексації має універсальний характер, а питання її врахування у складі грошового забезпечення для цілей обчислення грошової допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань безпосередньо положеннями Закону № 2011-XII не врегульоване.
Правове регулювання індексації передбачає виникнення права на її щомісячне отримання у випадках, коли величина індексу споживчих цін перевищує встановлений поріг індексації. Таке право зберігається до настання обставин, визначених законодавством, зокрема підвищення тарифних ставок (посадових окладів), що впливають на подальший порядок її нарахування. Отже, індексація є складовою грошового доходу, яка має систематичний характер.
Незважаючи на те, що Законом № 2011-XII та Порядком № 260 визначено складові грошового забезпечення військовослужбовців, зазначені нормативно-правові акти не містять положень щодо віднесення індексації грошового забезпечення до виплат, які враховуються або не враховуються під час обчислення відповідних видів грошової допомоги. У зв`язку з цим при вирішенні спірних правовідносин підлягають субсидіарному застосуванню норми спеціального законодавства, що регулюють механізм проведення індексації, її мету та правову природу, зокрема положення Законів № 2017-III, № 1282-XII та Порядку № 1078.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що індексація грошового забезпечення має постійний щомісячний характер та спрямована на підтримання купівельної спроможності грошового забезпечення в умовах зростання споживчих цін. З огляду на правову природу індексації, вона підлягає врахуванню у складі грошового забезпечення при обчисленні грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, одноразової грошової допомоги при звільненні та інших виплат, розмір яких визначається виходячи з місячного грошового забезпечення військовослужбовця. Протилежний підхід призводив би до визначення розміру таких виплат виходячи із знеціненого грошового забезпечення, що не відповідає меті інституту індексації та гарантіям соціального захисту військовослужбовців.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 21 грудня 2021 року у справі № 820/3423/18, від 29 квітня 2020 року у справі № 240/10130/19, від 19 березня 2020 року у справі № 820/5286/17 та від 26 лютого 2021 року у справі № 620/3346/19, у яких суд касаційної інстанції дійшов висновку про необхідність врахування індексації грошового забезпечення при визначенні розміру грошової допомоги на оздоровлення та одноразової грошової допомоги при звільненні.
Зокрема, у постанові від 21 грудня 2021 року у справі № 820/3423/18 Верховний Суд зазначив, що індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її призначення полягає у підтриманні купівельної спроможності заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через зростання цін на споживчі товари та послуги.
За таких обставин колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що відповідач протиправно не врахував суми індексації грошового забезпечення під час обчислення та виплати позивачу грошової допомоги на оздоровлення за 2018 - 2019 роки, одноразової грошової допомоги при звільненні та грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015 - 2019 роки.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про визнання протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо неврахування індексації грошового забезпечення до складу грошового забезпечення при обрахунку ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення за 2018-2019 роки та зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України провести перерахунок та виплатити на користь ОСОБА_1 грошову допомогу на оздоровлення за 2018-2019 роки з урахуванням індексації грошового забезпечення виплаченої на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.10.2024 у справі № 520/22376/24; про визнання протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо неврахування індексації грошового забезпечення до складу грошового забезпечення при обрахунку ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні за 25 років та зобов`язання військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України провести перерахунок та виплатити на користь ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні за 25 років з урахуванням індексації грошового забезпечення виплаченої на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.10.2024 року у справі № 520/22376/24; про визнання протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо неврахування індексації грошового забезпечення до складу грошового забезпечення при обрахунку ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані 70 календарних днів додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015-2019 роки та зобов`язання військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України провести перерахунок та виплатити на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані 70 календарних днів додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015-2019 роки з урахуванням індексації грошового забезпечення виплаченої на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.10.2024 у справі № 520/22376/24.
Отже, переглянувши рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку в межах вимог та доводів апеляційної скарги відповідача, у відповідності до ч. 1 ст. 308 КАС України, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.
Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.
Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
При прийнятті судового рішення у цій справі, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки інших аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).
Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Із врахуванням такого підходу Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд апеляційної інстанції вважає, що ключові аргументи сторін отримали достатню оцінку.
Інші доводи і заперечення сторін на висновки суду апеляційної інстанції не впливають.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийнятим на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухваленим з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Враховуючи те, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, відповідно до вимог ст. 327, ч. 1 ст. 329 КАС України. 
Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 - залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.04.2026 по справі № 520/5645/25 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 	(підпис)	І.С. Чалий 	
Судді	(підпис)  (підпис) 	З.Г. Подобайло   М.О. Семененко