Справа№ 642/2382/18 
н/п 2/953/75/21 
РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
"17" лютого 2021 р. Київський районний суд міста Харкова в складі:
головуючого судді   Шаренко С.Л.,
при секретарі    Вареник К.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Київського районного суду міста Харкова цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приват банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приват банк» про визнання недійсним договору,
встановив
Представник позивача ПАТ КБ «Приват Банк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 12.12.2008 у розмірі 12962,30 грн., а також судових витрат в розмірі 1762 грн.
В своїй позовній заяві позивач вказує, що між ПАТ КБ «ПриватБанк», 12.12.2008 та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір б/н на підставі його заяви від 12.12.2018, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.
Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з запропонованими ПАТ КБ «Приватбанк» «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку», які викладені на сайті банку http://privatbank.ua/temps/pages/70/, складає між ним та банком Кредитний договір, що підтверджується підписом в заяві. Відповідач ознайомлений із умовами та правилами надання банківських послуг, що діяли станом на момент підписання анкети-заяви, що підтверджується підписом відповідача у анкеті-заяві, де є відповідні запевнення відповідача щодо ознайомлення та надання документів у письмовому виді, а також наказом банка про їх затвердження. При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п. 3.2, п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.
Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/temps/pages/70/ , з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 5.5 «Правил користування платіжною карткою.
Одночасно п. 5.3 Умов та Правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невід`ємних частин Договору. Таким чином, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись Банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, визначених в п. 4.9 Умов та Правил надання банківських послуг і п. 5.8 Правил користування платіжною карткою. Відповідно до п. 6.3 до обов`язків позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунків та про здійснення операції по картрахункам.
Свої зобов`язання за Договором позивач виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором.
Відповідно до п. 6.5 Умов та Правил надання банківських послуг – позичальник зобов`язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту , а також оплачувати комісію на умовах, передбачених цим Договором.
Відповідно до кредитного договору – при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф в розмірі 250 грн. + 5% від суми позову.
Однак, відповідач взяті зобов`язання за Договором не виконує, у зв`язку з чим станом на 30.04.2018 за ним мається заборгованість у розмірі 12962,30 грн., з яких: 398,63 грн. - заборгованість за кредитом, 8149,35 грн. – заборгованість за відсотками за користування кредитом, 3558,97 грн. – заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та Правил надання банківських послуг: 250 грн. – штраф (фіксована сума), 605,35 грн. – штраф (процентна складова).
Позивач зазначає, що на даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за Договором про надання банківських послуг, що є порушенням законних прав ті інтересів ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК", у зв`язку з чим останній вимушений звернутись до суду з даним позовом.
31.10.2018 від відповідача ОСОБА_1 до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач зазначив, що ніякого договору б/н від 12.12.2008, згідно якого він отримав кредит в розмірі 500 грн. між ним та позивачем не укладалось та ним не підписувався, доказом чого є відсутність самого оригіналу тексту договору в письмовій формі з його підписом.
Також відповідач зазначив, що позивач зазначаючи про те, що відповідач отримав кредит в розмірі 500 грн., не надав до суду доказів того, що відповідачу було перераховано на його поточний рахунок або картковий рахунок, або видано на руки 500 грн.
Крім того відповідач зазначив, що розрахунок заборгованості наданий позивачем , не відповідає дійсності, що підтверджується банківськими виписками, які надавались йому по нібито наданому йому кредитному ліміту з часу його надання та по час закінчення ним розрахунків.
Таким чином, з представлених позивачем документів, які на думку позивача є сфальсифікованими, та не надання позивачем відомосте про рахунок, на який було зараховано кошти та руху по цьому рахунку, відомостей про те, коли картку було заблоковано, неможливо взагалі розглядати цей позов.
На підставі зазначеного, відповідач просив суд застосувати до позовних вимог строк позовної давності, а також відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
26.12.2018 від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив, відповідно до якого представник позивача зазначив, що підписана анкета-заява є письмовою формою договору приєднання. Підпис відповідача підтверджує ознайомлення та згоду відповідача ОСОБА_1 з Умовами, тарифами та Правилами. Договорі вважається підписаним з моменту підписання заяви. (ст. 207, 634, 639 ЦК України). Фактичне отримання відповідачем кредитних коштів підтверджується випискою з рахунку в якій зафіксовано рух коштів, зняття грошей, оплату товарів. Виписка є первинним бухгалтерським документом. Без отримання картки відповідач не міг би здійснювати операції. 
Також представник позивача зазначив, що відповідач був ознайомлений з умовами кредитування, оскільки тарифи існують в єдиному примірнику та були передані відповідачу разом з карткою. У заяві своїм підписом підтвердив те, що він ознайомлений та згоден з тарифами банку.
Щодо посилання відповідача на Закон України «Про захист прав споживачів» представник відповідача зазначив, що оскільки кредит на платіжну картку не є споживчим кредитом на придбання товару то норми цього закону не можуть застосовуватись у вказаних правовідносинах.
Щодо правомірності пені та штрафів представник позивача вказав, що пеня нараховується відповідно до ст. 549, 611 ЦК України. Зміни тарифів підтверджуються наказами: з 2009 р. – 1% від суми заборгованості, у 2013 р. – мінімальний розмір підвищено до 50 грн., а в подальшому 100 грн. Також договором передбачена штраф – 500 грн. плюс процентна частина згідно з Умовами та Правилами.
Щодо правомірності зміни тарифів представник позивача зазначив, що клієнт погодився з можливість зміни тарифів при підписанні договору (п. 5.3 Умов, Тарифів та Правил). Банк інформував клієнта про зміну тарифу через застосунок Приват24, а також SMS повідомлення на фінансовий номер клієнта, а також на веб-сайті банку. Крім того, клієнт мав можливість контролювати свій рахунок через Snternet-banking, мобільний банкінг, виписки. Відповідно до п. 8.1 Умов, Тарифів та Правил, невиконання цього обов`язку не звільняє відповідача від відповідальності.
Стосовно посилання відповідача на те, що банк пропонує несправедливі умови кредитування, представник позивача зазначив, що сторони погодили положення кредитного договору в тих межах, які сторони бажали викласти у самому договорі. При підписані кредитного договору сторони чітко та добровільно обумовили обсяг взаємних прав та обов`язків, одночасно встановив рівень відповідальності та порядок дій у разі порушення норм договору. Одночасно, представник позивача зазначив, що безпідставним є посилання позивача на положення п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки згідно цього положення несправедливими умовами договору є встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації у разі невиконання ним зобов`язань за договором. Проте, пеня за своєю правовою природою є не компенсацією, а мірою цивільно-правової відповідальності.
Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановленні договором або законом, зокрема:
1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору;
2) зміна умов зобов`язання;
3) сплата неустойки;
4) відшкодування збитків та моральної шкоди.
Таким чином, законодавець розрізняє два різні незалежні оди від одного виду правових наслідків порушення цивільно-правового зобов`язання: неустойку і відшкодування шкоди.
При цьому, компенсаційний характер носить саме відшкодування шкоди, в той час як неустойка (в т.ч. пеня) не носить компенсаційний характер, а є засобом забезпечення виконання зобов`язань. 
Щодо строку дії договору та кредитної картки представник позивача зазначив, що згідно п. 9.3 Умов та Правил «Картрахунки відкриті на невизначений строк». Дія договору пролонгується кожні 12 місяців. Картковий рахунок діє до повного виконання зобов`язання, а строк дії картки зазначено на самій картці. Таким чином, кредитний договір досі чинний, а заперечення відповідача нічим не обґрунтовані.
Крі того, відповідач із заявою про закриття саме поточного рахунку (картрахунку) не звертався, картку в банк не повертав, заборгованість свою не погасив. Тому, поточний рахунок на даний момент відкритий та дійсний.
Щодо строків позовної давності представник позивача вказав, що згідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Для кредитних договорів строк починає перебіг з моменту прострочки, але договір є строком та пролонгується щороку, таким чином позовна давність не пропущена, зобов`язання триває, вимоги банку подані своєчасно. Також відсутні підстави для застосування позовної давності до позовних вимог про стягнення пені, скільки порушення досі триває. Таким чином, представник позивача просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
27.11.2018 відповідач ОСОБА_1 звернувся до суду з зустрічним позовом, в якому просив суд визнати недійсним укладений між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Приватбанк» договір б\н від 12.12.2008 року про надання кредиту у вигляді кредитного ліміту в розмірі 500 гривень згідно підписаної заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, а також визнати недійсною цю заяву.
В обґрунтування зустрічного позову позивач за зустрічним позовом зазначив, що згідно підпункту 2 п.1, п.6 ст.19 ЗУ «Про внесення змін до Закону України "Про захист прав споживачів" нечесна підприємницька практика включає будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною, а правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними.
Згідно п. 2 ст.18 ЗУ «Про внесення змін до Закону України "Про захист прав споживачів" умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача, при цьому, зокрема, деякий перелік несправедливих умов договору вказаний в пункті 3 цієї статті.
Згідно підпункту 2 п. 1 та останнього абзацу підпункту 6 п.2 ст.18 ЗУ «Про внесення змін до Закону України "Про захист прав споживачів" умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача, при цьому, зокрема, деякий перелік несправедливих умов договору вказаний в пункті 3 цієї статті та згідно підпункту 5 якого несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором.
Як вказано в п.6 ст.18 ЗУ ««Про внесення змін до Закону України „Про захист прав споживачів”» правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними.
Позивач за зустрічним позовом зазначив, що згідно позовної заяви він дізнався, що він нібито підписав з банком договір б\н від 12.12.2008 року, згідно якого отримано кредит у вигляді кредитного ліміту в розмірі 500 гривень, згідно підписаної ним заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. 
Проте, він заяву не підписував та копія такої заяви йому не надавалася та він з документами не ознайомлювався.
У відповідності до пункту 12 статті 10 Закону України „Про захист прав споживачів”, якщо після укладення договору стане очевидним, що роботи (послуги), зважаючи на їх ціну (вартість) та характеристики або інші обставини, явно не задовольнятимуть інтереси або вимоги споживача, виконавець зобов`язаний негайно повідомити про це споживача.
Виконавець зобов`язаний таким же чином повідомити споживача, якщо вартість робіт (послуг) може істотно зрости, ніж можна було очікувати під час укладення договору.
Споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) без штрафних санкцій з боку виконавця у разі виникнення обставин, передбачених в абзацах першому та другому цієї частини.
Таким чином, позивач за зустрічним позовом зазначив, що його при видачі нібито йому банківської карти, його було введено в оману, при укладенні вищевказаного кредитного договору Позивачем до нього застосовано нечесну підприємницьку практику, а саме :
1. до укладення договору кредиту його не ознайомлено з орієнтовною сукупною вартістю кредиту та перевагами та недоліками пропонованих схем кредитування;
2. під час укладення договору, він непопереджений, що несе валютні ризики, під час виконання зобов`язань за цим договором;
3. в кредитному договорі не було зазначено інформації про сукупну вартість кредиту;
4. в кредитному договорі не вказано відповідальності відповідача за невиконання або неналежне виконання умов договору.
На підставі зазначеного позивач за зустрічним позовом просив задовольнити його зустрічні позовні вимоги, а в задоволенні позивача за первісним позовом відмовити в повному обсязі.
12.02.2019 до суду від відповідача за зустрічним позовом надійшов відзив на зустрічну позовну заяву, відповідно до якого представник відповідача зазначив, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №б/н від 12.12.2008. Договір укладено шляхом підписання анкети-заяви, що відповідно до ст. 634 ЦК України є договором приєднання.
Анкета-заява містить персональні дані відповідача, його підпис та підтвердження згоди з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами. 
Випискою карткового рахунку, що міститься в матеріалах справи підтверджується встановлення кредитного ліміту, отримання відповідачем коштів, проведення операцій по картці. Грошові операції не могли бути проведені без фактичного отримання картки, що доводить виконання банком зобов`язань і користування кредиту позивачем за зустрічним позовом.
Всі наданні банком документи відповідають вимогам належності, допустимості та достовірності. Судовою експертизою вони не спростовані. Виписка банку є належним доказом відповідно до Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів».
Щодо введення в оман позивача за зустрічним позовом під час укладення кредитного договору, представник відповідача за зустрічним позовом зазначив, що валюта кредиту, проценти, порядок нарахування штрафів, умови користування кредитними коштами, були прямо зазначені в Умовах та Тарифах. Позивач за зустрічним позовом, в заяві про приєднання до Умов підписав, що ознайомлений з Умовами та Тарифами. Таким чином, зміст договору не містить ознак обману, а доводи про порушення банком Закону України «Про захист прав споживачів» є безпідставними.
Щодо правомірності зміни тарифів представник відповідача за зустрічним позовом зазначив, що клієнт погодився з можливість зміни тарифів при підписанні договору (п. 5.3 Умов, Тарифів та Правил). Банк інформував клієнта про зміну тарифу через застосунок Приват24, а також SMS повідомлення на фінансовий номер клієнта, а також на веб-сайті банку. Крім того, клієнт мав можливість контролювати свій рахунок через Snternet-banking, мобільний банкінг, виписки. Відповідно до п. 8.1 Умов, Тарифів та Правил, невиконання цього обов`язку не звільняє відповідача від відповідальності.
Таким чином, представник відповідача за зустрічним позовом зазначив, що кредитний договір відповідає вимогам ст. 203 ЦК України, його зміст не суперечить закону України, сторони договору були дієздатними, їх волевиявлення – вільне. Договором погодженні усі істотні умови, а тому відсутні підстави недійсності правочину.
Крім того, представник відповідача за зустрічним позовом зазначив, що зустрічний позов ОСОБА_1 поданий після спливу строку позовної давності та підстави для його поновлення відсутні.
02.12.2019 від позивача за зустрічним позовом до суду надійшла відповідь на відзив на зустрічний позов, відповідно до якого позивач за зустрічним позовом зазначив, що заява, яку банк вважає підтвердженням видачі кредиту, не містить підпису позичальника, тому не може бути доказом укладення кредитного договору.
Надана банком довідка про використання кредитних лімітів, не підтверджує факту отримання саме цієї картки позичальником. Також відсутні докази вручення картки, її активації або встановлення ПІН-коду. Крім того, Умови банку не містять конкретних строків дії кредитного договору, а лише строк дії картки. Банк не довів, що кредитний договір був пролонгований або те, що картка була перевипущена та вручена позичальнику. Якщо строк картки закінчився, а нову картку банк не видав – договір вважається припиненим.
Також представник позивача за зустрічним позовом зазначив, що банком не надано базових умов кредитування, а саме: відсоткова ставка, ліміт, графік платежів). Умови, які банк долучає не містять підпису позичальника, і тому не можуть вважатися складовою договору.
Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини, суд дійшов висновку про задоволення первісного позову та відмову у задоволенні зустрічного позову, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , звернулася до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву б/н від 12.12.2008, відповідно до якої сторони уклали договір б/н від 12.12.2008, згідно якого ОСОБА_1 отримав кредит у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок в розмірі 500.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення.
З розрахунку, наданого Банком вбачається, що у зв`язку з порушеннями зобов`язань станом на 30.04.2018 ОСОБА_1 має заборгованість за наданим кредитом у розмірі - 12962.30 грн., яка складається з наступного:
398.63 грн. - заборгованість за кредитом; 8149.35 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3558.97 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 250.00 грн. - штраф (фіксована частина), 605.35 грн. - штраф (процентна складова).
Відповідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Відповідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у встановлений договором строк.
Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до матеріалів, а саме з заяви на отримання кредитних коштів та довідки про умови кредитування, які власноруч підписанні відповідачем ОСОБА_1 вбачається, що вони містять анкетні данні відповідача, адресу його проживання, місце його роботи та бажаний кредитний ліміт, який має намір отримати. Відповідно до довідки про умови кредитування, підписаної власноруч відповідачем вбачається, що ОСОБА_1 ознайомлений з фінансовими умовами надання кредитної картки «Універсальна 55 днів пільгового періоду», виданий тип картки MasterCard Mass, тип кредитної лінії відновлювальний, пільговий період (нарахування відсотків здійснюється за ставкою 0,00% річних) до 55 днів, валюта картрахунку – гривня, базова відсоткова ставка на місяць (нараховується на залишок заборгованості виходячи з розрахунку 360 днів в рік) – 2,5 %, розмір щомісячних платежів (включаючи плату за використання кредитних коштів в звітному періоді) - 7% від заборгованості, але не менше 50 грн та не більше залишку заборгованості, термін внесення щомісячних платежів – 25 число місяця, наступного за звітним, комісія за зняття готівки: в банкоматах та пунктах видачі готівки Приватбанка – 3% від суми операції, в банкоматах інших банків – 3%+5 грн/1 дол., в зарубіжних банкоматах – 3% + 15 грн/3 дол., пеня за несвоєчасне погашення заборгованості – пеня = пеня (1)+ пеня (2), де: пеня (1) = базова відсоткова ставка за договором)/ 30 – нараховується за кожний день прострочки кредиту; пеня (2) = 1% від заборгованості, але не менше 10 грн. на місяць, нараховується 1 раз на місяць, при наявності прострочки по кредиту або процентам 5 і більше днів при виникненні прострочки на суму більше 50 грн. Штраф за порушення строків платежів по із грошових зобов`язань, передбачених договором, більше ніж на 120 днів – 250 грн.+5% від суми позову, процентна ставка (в місяць) на суму несанкціонованого перевищення ліміту кредиту – 3,75%. (а.с. 7-8).
Заява на отримання кредитних коштів та довідка про умови кредитування підписана відповідачем, що суперечить доводам відповідача ОСОБА_1 про те, що заява на отримання кредитних коштів не містить його підпису та він не був ознайомлений з умовами кредитування. При цьому, заперечуючи проти того, що він підписував заяву та довідку, клопотань про проведення почеркознавчої експертизи відповідач не заявляв. 
Таким чином, відповідач був ознайомлений з умовами кредитування, але всупереч вказаним умовам, не виконав взятих на себе зобов`язань, не надав своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками відповідно до умов договору, тобто зобов`язання за вказаним договором не виконав, в результаті чого утворилась заборгованість.
За таких обставин вимоги позивача за первісним позовом про стягнення заборгованості є обґрунтованими і підлягають задоволенню.
Щодо доводів викладених у зустрічному позові, суд зазначає наступне. 
Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.
Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.
Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.
Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Так кредитний договір від 12.12.2008 укладений добровільно між сторонами, які мають повну цивільну дієздатність, що не оспорюється сторонами.
12.12.2008 ОСОБА_1 було підписано Анкету-Заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг.
Так в Анкеті-Заяві вказано, що ОСОБА_1 згодний з тим, що анкета-заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг становлять договір про надання банківських послуг відповідно ст. 634 ЦПК України.
Крім того, ній зазначено, що підписавши цю заяву, ОСОБА_1 ознайомився та згодний з Умовами та Правилами надання банківських послуг, в тому числі з Умовами та Правилами обслуговування по платіжним карткам, пам`яткою клієнта, Тарифами банку розташованим на сайті банку www.privatbank.uа., та отримав їх екземпляр.
Згодний з тим, що зміни в Умови та правила вносяться банком щомісячно в односторонньому порядку. Продовжуючи користуватися послугами банку після дати публікації на сайті банку змінених Умов і правил є підтвердженням його згоди та повного безумовного прийняття зміненої редакції Умов і правил. Зі змінами Умов та правил надання банківських послуг зобов`язується ознайомлюватися самостійно на офіційному сайті банку.
Підписавши заяву Банк та клієнт приєднуються і зобов`язуються виконувати умови, викладені в Умовах та Правилах надання банківських послуг, Тарифах банку - Договорі банківського обслуговування в цілому.
Крім того, ОСОБА_1 підписана довідка про умови кредитування, яка, як вже зазначалось судом, містить всі істотні умови договору.
Суд виходить з того, що в даному випадку до вказаних правовідносин підлягають застосуванню правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки у Анкеті-Заяві прямо вказано обов`язок позичальника ознайомитися з Умови та правила надання банківських послуг, пам`яткою клієнта, тарифами, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua).
Отже, підписавши Анкету-Заяву ОСОБА_1 підтвердив, що він згодний з запропонованою банком формою договору, повністю ознайомлений з умовами кредитування, порядком внесення в них змін та зобов`язується виковувати умови договору.
Згідно ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.
Щодо доводів представника відповідача про те, що сума заборгованості перевищує кредитний ліміт суд виходить з наступного.
Згідно наданих розрахунків, ОСОБА_1 активно користувався кредитною карткою, як для зняття коштів так і для погашення заборгованості по кредиту.
З виписки по кредитному договору вбачається, що відповідач знімав кредитні кошти, потім частково погашав заборгованість за договором і знову користувався кредитними коштами.
Відповідач частково сплачував заборгованість по договору, зазначені кошти були спрямовані на погашення заборгованості відповідно до обумовленої сторонами черговості.
Крім того, відповідно до виписки за договором вбачається, що 13.08.2015 відбулось погашення заборгованості відповідача на суму 457,83 грн., що свідчить про визнання боргу відповідачем, і перериває строк позовної давності (а.с. 5). 
Така позиція узгоджується з висновком Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 21.03.2018 у справі № 444/9519/12 який в своїй постанові зазначив, що здійснення боржником платежу після прострочення виконання зобов`язання свідчить про визнання боргу та відповідно перериває перебіг позовної давності. 
Враховуючи вищезазначене, суд не вбачає підстав для визнання договору б/н від 12.12.2008, укладеного між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 - недійсним.
Крім того, суд встановивши, що 13.08.2015 відбулось погашення заборгованості відповідача на суму 457,83 грн., що перериває строк позовної давності, тому в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про застосування до позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» строку позовної давності слід відмовити, оскільки трирічний строк позовної давності слід рахувати саме з 13.08.2015, в той час як банк звернувся до суду з позовом 21.05.2018.
Щодо клопотання відповідача за зустрічним позовом ПАТ КБ «Приватбанк» про застосування до зустрічних позовних вимог строк позовної давності суд зазначає, що суд застосовує позовну давність лише у разі встановлення обґрунтованості позовних вимог. Якщо в позові відмовлено з інших підстав, питання позовної давності не підлягає вирішенню. (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі № 373/2054/16-ц).
Таким чином, оскільки в задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено в повному обсязі, питання позовної давності не підлягає вирішенню.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача.
Керуючись ст. ст. 2-13, 77-81, 141, 259, 263-265, ЦПК України, п. 3 Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України, що затверджена Постановою НБУ №151 від 13.12.2019, ст. ст. 203, 207, 215, 526, 530, 549, 610, 612, 634, 639, 1048, 1049, 1054 ЦК України, суд,-

УХВАЛИВ :
Задовольнити позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 12.12.2008 в розмірі 12962,30 грн.
Відмовити в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приват банк» про визнання недійсним кредитного договір № б/н від 12.12.2008 укладеного між Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приват банк» та ОСОБА_1 , а також заяви про приєднання до Умов та Правил.
Рішення суду може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Оскільки в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.
З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.
Позивач: ПАТ «КБ «Приватбанк» (ЄДРПОУ 14360570, місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1);
Відповідач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ).

Суддя:          С.Л. Шаренко