ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Симона Петлюри, 16/108, м. Київ, 01032, тел. (044) 235-95-51, е-mail: inbox@ko.arbitr.gov.ua

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"02" червня 2026 р.  Справа № 911/2555/25 (364/955/25) 

Господарський суд Київської області у складі судді Лутак Т.В., за участю секретаря судового засідання Дідик Є.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» 
до ОСОБА_1 
про стягнення 32 499, 99 грн
у відокремленому провадженні в межах справи № 911/2555/25
за заявою боржника ОСОБА_1 
про неплатоспроможність
Представники: не з`явилися
Обставини справи:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» звернулося до Володарського районного суду Київської області з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за договором № 1431781 про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» від 10.04.2024 у розмірі 32 499, 99 грн, з яких: 3 999, 99 грн – заборгованість за тілом кредиту, 20 500, 00 грн – заборгованість за відсотками та 8 000, 00 грн – заборгованість за штрафом. Також, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» просить покласти на ОСОБА_1 судові витрати, а саме: 2 422, 40 грн – судового збору та 8 000, 00 грн – витрат на професійну правничу допомогу.
В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх договірних зобов`язань щодо своєчасного повернення кредиту та сплати нарахованих відсотків.
Ухвалою Володарського районного суду Київської області від 07.11.2025 відкрито провадження у справі № 364/955/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором.
Ухвалою Володарського районного суду Київської області від 16.12.2025 справу № 364/955/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором передано до Господарського суду Київської області, на розгляді якого перебуває справа № 911/2555/25 про неплатоспроможність ОСОБА_1 .
14.01.2026 матеріали справи № 364/955/25 надійшли до Господарського суду Київської області та передані на розгляд судді Лутак Т.В., у провадженні якої перебуває справа № 911/2555/25 про неплатоспроможність ОСОБА_1 .
Ухвалою Господарського суду Київської області від 20.01.2026 прийнято справу № 364/955/25 до свого провадження суддею Лутак Т.В. для розгляду у відокремленому провадженні в межах справи № 911/2555/25 про неплатоспроможність ОСОБА_1 , розгляд справи призначено на 09.02.2026, зобов`язано сторін надати суду певні документи.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 09.02.2026, враховуючи неявку у судове засідання представників сторін та невиконання ними вимог суду, з метою виконання завдань та основних засад господарського судочинства, розгляд даної справи відкладено на 26.02.2026.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 26.02.2026, враховуючи неявку у судове засідання представників сторін та невиконання ними вимог суду, з метою виконання завдань та основних засад господарського судочинства, розгляд даної справи відкладено на 16.03.2026.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 16.03.2026, враховуючи неявку у судове засідання представників сторін та невиконання ними вимог суду, з метою виконання завдань та основних засад господарського судочинства, розгляд даної справи відкладено на 07.05.2026.
Судове засідання, призначене на 07.05.2026, не відбулося у зв`язку із оголошенням сигналу «повітряна тривога» у місті Києві, з огляду на що ухвалою Господарського суду Київської області від 11.05.2026 розгляд даної справи призначено на 28.05.2026.
У судове засідання 28.05.2026 представники сторін не з`явилися та причин неявки суду не повідомили. Водночас, судом враховано, що у матеріалах справи міститься клопотання позивача про здійснення розгляду справи за відсутності його представника. 
Враховуючи, що неявка в судове засідання будь-якого учасника справи не перешкоджає розгляду спору по суті, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України за відсутності представників сторін за наявними в ній матеріалами.
Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення.
Частиною 5 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд 

встановив:
10.04.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит» (товариство) та ОСОБА_1 (споживач - відповідач) укладено договір № 1431781 про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort», за умовами якого товариство надає споживачу кошти у кредит в національній валюті України – гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором.
Відповідно до п. 1.2 договору сума кредиту (загальний розмір) складає 4 000, 00 грн. Тип кредиту – кредит.
Згідно з п. 1.3 договору строк кредиту – 360 днів.
Пунктом 1.4 договору передбачено періодичність платежів зі сплати процентів – кожні 30 днів. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (Графік платежів), первісна редакція якого наведена в додатку № 1 до цього договору. Графік платежів розраховується з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки, виходячи з припущення, що споживач виконає свої обов`язки на умовах та в строки, визначені в договорі.
Відповідно до п. 1.5 договору тип процентної ставки – фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти в наступному порядку та на таких умовах:
- стандартна процентна ставка становить 2,5 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.3 цього договору;
- знижена процентна ставка становить 0,01 % в день та застосовується у випадку, якщо споживач, як учасник програми лояльності товариства, до 10.05.2024 або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів. Знижка споживачу від товариства на стандартну процентну ставку є індивідуальною; у випадку її застосування сума процентів, що підлягає сплаті до вказаної вище дати, перераховується замість стандартної процентної ставки за зниженою процентною ставкою. Споживач погоджується, повністю розуміє та проінформований, що у разі невикористання споживачем права на отримання знижки (невиконання умов для отримання знижки) застосовується стандартна процентна ставка без знижки, що не є зміною процентної ставки, порядку її обчислення та порядку сплати у бік погіршення для споживача.
Згідно з п. 1.6 договору мета отримання кредиту – споживчі (особисті) потреби.
Пунктом 1.10 договору передбачено, що орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 40 000, 00 грн; за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 37 012, 00 грн.
Відповідно до п. 2.1 договору кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на рахунок споживача, включаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача № НОМЕР_1 .
Згідно з п. 2.4 договору кредит вважається наданим в день перерахування товариством суми кредиту (загального розміру) за реквізитами згідно п. 2.1 договору.
Пунктом 2.5 договору передбачено, що датою сплати заборгованості за кредитом є дата отримання товариством грошових коштів або інформаційного повідомлення від посередника чи учасника платіжної системи, через яку було здійснено переказ коштів, про здійснення відповідного переказу з посиланням на номер кредитного договору / реєстраційний номер облікової картки споживача як платника податків, за умови, що в подальшому грошове відшкодування за такою операцією надійшло на рахунок товариства. Всі фінансові ризики, що пов`язані з затримкою в надходженні безготівкових коштів на поточний рахунок товариства, несе споживач.
Відповідно до п. 3.1 договору проценти, що нараховуються за цим договором є платою за користування кредитом. Нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт».
Згідно з п. 4.1 договору товариство має право вимагати від споживача повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом та виконання усіх інших зобов`язань, встановлених договором.
Пунктом 4.4 договору передбачено, що споживач зобов`язаний у встановлений договором строк повернути кредит, сплатити проценти, штрафи та пені (у разі наявності) та інші платежі, передбачені договором.
Відповідно до п. 6.1 договору сторони несуть відповідальність за порушення умов цього договору згідно чинного законодавства України, цього договору.
Згідно з п. 6.4 договору у випадку невиконання та/або неналежного виконання споживачем зобов`язань щодо повернення суми кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, споживач зобов`язаний сплатити товариству штраф: у розмірі 600, 00 грн на 4 день такого невиконання та/або неналежного виконання і у розмірі 44, 00 грн починаючи з 5 дня за кожний день невиконання та/або неналежного виконання.
Пунктами 7.3 та 9.2 договору передбачено, що даний договір вважається укладеним з моменту його підписання електронними підписами сторін та діє протягом строку, вказаного в. п. 1.3 договору (включно), а у випадку, якщо після закінчення вказаного строку за договором будуть наявні невиконані грошові зобов`язання, договір продовжує діяти до повного виконання споживачем зобов`язань за ним.
Додатком № 1 до договору № 1431781 про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» від 10.04.2024 сторони визначили Графік платежів.
На виконання вказаного договору Товариством з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит» 10.04.2024 надано відповідачу грошові кошти у кредит у сумі 4 000, 00 грн, що підтверджується листом Товариства з обмеженою відповідальністю «Пейтек» вих. № 20250422-578 від 22.04.2025.
Проте, відповідач свої зобов`язання по своєчасному погашенню кредиту та сплати нарахованих відсотків за користування кредитом виконав частково, у зв`язку з чим за ним утворилася заборгованість перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит» станом на 28.11.2024 у розмірі 32 499, 99 грн, з яких: 3 999, 99 грн – заборгованість за тілом кредиту, 20 500, 00 грн – заборгованість за відсотками та 8 000, 00 грн – заборгованість за штрафом.
28.11.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит» (клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (фактор - позивач) укладено договір факторингу № 28112024, за умовами якого фактор набуває права вимоги від клієнта та сплачує клієнту за відступлення прав вимоги фінансування у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та у строки встановлені цим договором, а клієнт відступає (передає) факторові права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами.
Відповідно до п. 1.2 договору факторингу внаслідок передачі (відступлення) права вимоги за цим договором фактор заміняє клієнта у кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості та набуває прав грошових вимог клієнта за цими кредитними договорами, включаючи право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань боржників за кредитними договорами. 
Згідно з п. 6.2 договору факторингу оформлення відступлення права вимоги відбувається в наступному порядку: за цим договором клієнт відступає (передає), а фактор приймає права вимоги в розмірі портфеля заборгованості. Для підтвердження дійсності прав вимоги, що відступаються, клієнт надає фактору документацію в порядку, передбаченому цим договором. Права вимоги переходять до фактора після підписання сторонами акту приймання-передачі реєстру боржників за формою додатку № 2 до цього договору та оплати фактором суми фінансування у строки, передбачені п. 7.2 договору, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованостей за кредитними договорами. Разом з правами вимоги фактору переходять всі інші пов`язані з ними права в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав та передбачені цим договором. Відступлення прав вимоги за цим договором здійснюється без згоди боржників.
Пунктом 6.3 договору факторингу передбачено, що з моменту переходу до фактора прав вимоги, відповідно до п. 6.2.3 цього договору, фактор заміняє клієнта у кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості, та набуває всіх прав (в тому числі прав грошових вимог) клієнта за цими кредитними договорами. Разом з правами вимоги до фактора переходять всі інші пов`язані з ними права, в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, зокрема, пред`явлення претензій боржником щодо заборгованості, право на звернення до суду за місцем, визначеним чинним законодавством, право на всі суми, які фактор одержить від боржників на виконання його вимог та інші, включаючи права, які забезпечують зобов`язання боржника.
Відповідно до п. 7.1 договору факторингу сторони домовились, що фінансування (ціна договору) складає 2 425 892, 78 грн без ПДВ.
Згідно з п. 7.2 договору факторингу фактор сплачує клієнту фінансування шляхом перерахування клієнту грошових коштів у сумі, що зазначена в п. 7.1 цього договору, на вказаний у реквізитах цього договору рахунок, протягом 2 робочих днів з дати підписання сторонами цього договору.
Пунктами 8.1.2, 8.2.2 договору факторингу передбачено, що факт здійснення між сторонами приймання-передачі документації підтверджується відповідним актом приймання-передачі. Також за фактом передачі реєстру боржників сторони підписують акт приймання-передачі реєстру боржників.
Відповідно до п. 8.3 договору факторингу приймання-передача документації здійснюється уповноваженими представниками сторін за місцезнаходженням клієнта.
Згідно з п. 13.1 договору факторингу даний договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та діє до 31.12.2025, але у будь-якому випадку до повного виконання відповідних зобов`язань сторонами.
На виконання умов договору факторингу № 28112024 від 28.11.2024 сторонами підписано реєстр боржників, відповідно до якого Товариством з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит» передано Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» право вимоги до Слободянюка Петра Петровича за договором № 1431781 про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» від 10.04.2024 у розмірі 32 499, 99 грн.
Також, на виконання умов договору факторингу № 28112024 від 28.11.2024 Товариство з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит» передало Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», а останнє прийняло реєстр боржників та документацію, про що сторони склали акт приймання-передачі від 28.11.2024.
В свою чергу, Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» сплачено Товариству з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит» фінансування (ціну договору) у розмірі 2 425 892, 78 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 8278 від 28.11.2024.
Відповідно до ст. 1077 Цивільного кодексу України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Згідно з ст. 1078 Цивільного кодексу України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Статтею 1082 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.
Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первинному кредитору і таке виконання зобов`язання є належним.
Неотримання боржником письмового повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові не є перешкодою для реалізації права фактора звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду, оскільки боржник у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог фактора.
Така правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 23.09.2015 у справі № 6-979цс15, відступів від такого правового висновку щодо застосування норми права у подібних відносинах на даний час не встановлено.
Отже, з вищезазначеного вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», на підставі договору факторингу № 28112024 від 28.11.2024, набуло право вимоги до ОСОБА_1 за договором № 1431781 про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» від 10.04.2024, а саме право вимоги виконання відповідачем грошових зобов`язань, які виникли за вказаним договором. 
14.10.2025 позивач звернувся до відповідача з досудовою вимогою вих. № 24014245 від 14.10.2025 про погашення заборгованості за договором № 1431781 про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» від 10.04.2024 у розмірі 32 499, 99 грн.
Проте, в порушення своїх договірних зобов`язань, відповідач заборгованість за договором № 1431781 про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» від 10.04.2024 не погасив, на вимогу позивача не відповів, що і стало підставою для звернення останнього з даним позовом до суду.
Так, за твердженням позивача, заборгованість відповідача станом на 14.10.2025 за договором № 1431781 про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» від 10.04.2024 складає 32 499, 99 грн, з яких: 3 999, 99 грн – заборгованість за тілом кредиту, 20 500, 00 грн – заборгованість за відсотками за користування кредитом за період з 10.04.2024 по 28.11.2024 та 8 000, 00 грн – заборгованість за штрафом.
Згідно з положеннями статей 13, 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Крім того, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Відповідач у судові засідання не з`явився та свого представника не направив, відзиву на позов, контррозрахунку суми заборгованості або доказів її оплати суду не надав.
Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення кодексу, що регулюють позику, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.
Статтею 1 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що договір про споживчий кредит – це вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором.
Згідно з ст. 1056-1 Цивільного кодексу України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Статтею 1048 Цивільного кодексу України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. 
Згідно з ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). 
Згідно з ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 13 та ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаний з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Статтею 77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно з ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ст. 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.
Відповідач заявлених до нього вимог не спростував, відзиву на позов, контррозрахунку заборгованості, заперечень щодо суми заборгованості та доказів її оплати суду не надав.
За таких обставин, перевіривши зібрані у справі докази та надавши їм оцінку в їх сукупності, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача 3 999, 99 грн – заборгованості за тілом кредиту та 20 500, 00 грн – заборгованості за відсотками є доведеними, обґрунтованими, підтверджені належними доказами і підлягають задоволенню.
Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача штраф у розмірі 8 000, 00 грн відповідно до п. 6.4 договору № 1431781 про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» від 10.04.2024, який нарахований за період з 10.06.2024 до 28.11.2024.
Пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24.02.2022, на території України із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 введено воєнний стан строком на 30 діб, дія якого неодноразово продовжувалась, востаннє до 02.08.2026.
Враховуючи вищезазначене та матеріали даної справи, суд дійшов висновку, що на правовідносини, які виникли із договору № 1431781 про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» від 10.04.2024 поширюється дія п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України.
За таких обставин, суд вважає, що вимога позивача про стягнення з відповідача штрафу у розмірі 8 000, 00 грн є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.
З огляду на вищевикладене, вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором № 1431781 про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» від 10.04.2024 підлягають частковому задоволенню, а саме у розмірі 24 499, 99 грн, з яких: 3 999, 99 грн – заборгованість за тілом кредиту та 20 500, 00 грн – заборгованість за відсотками, у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача 8 000, 00 грн штрафу суд відмовляє.
Судовий збір, відповідно приписів ч. 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладається судом на відповідача.
Разом з тим, позивач просить покласти на відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8 000, 00 грн.
Відповідно до ст. 16 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Згідно з ч. 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Статтею 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Так, позивачем долучено копію договору про надання правничої (правової) допомоги № 0107 від 01.07.2025, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» та Адвокатським об`єднанням «Апологет», акт № 1209 наданих послуг від 08.10.2025, детальний опис наданих послуг до акту № 1209 за договором про надання правничої (правової) допомоги № 0107 від 01.07.2025.
Також, у матеріалах справи міститься копія ордеру серії ВС № 1381377, виданого Адвокатським об`єднанням «Апологет», про надання правової допомоги Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» адвокатом Усенком Михайлом Ігоровичем, на підставі договору про надання правничої (правової) допомоги № 0107 від 01.07.2025.
Судом встановлено, що вищезазначені документи стосуються надання правничої допомоги та представництва інтересів Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» Адвокатським об`єднанням «Апологет», зокрема його керівником адвокатом Усенком Михайлом Ігоровичем, з питань, пов`язаних із стягненням заборгованості з Слободянюка Петра Петровича за договором № 1431781 про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» від 10.04.2024.
Згідно з ч. 6 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, як і заперечень проти вимоги позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, від відповідача до суду не надходило.
Отже, дослідивши наданні позивачем докази щодо витрат на професійну правничу допомогу в їх сукупності, враховуючи відсутність заперечень відповідача щодо них, зважаючи на те, що надання Адвокатським об`єднанням «Апологет», зокрема його керівником адвокатом Усенком Михайлом Ігоровичем, відповідних послуг підтверджується матеріалами справи, суд дійшов висновку про доведеність вказаних судових витрат та, керуючись ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладає їх на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись статтями 2, 7, 120 Кодексу України з процедур банкрутства та статтями 2, 73-74, 76-79, 86, 129, 237-241 Господарського процесуального кодексу України, суд 

вирішив:
1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» задовольнити частково.
2. Стягнути з ОСОБА_1 (дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (79018, Львівська область, місто Львів, вулиця Смаль-Стоцького, будинок 1, корпус 28, 4-ий поверх, ідентифікаційний код - 35234236) 3 999 (три тисячі дев`ятсот дев`яносто дев`ять) грн 99 коп – заборгованості за тілом кредиту, 20 500 (двадцять тисяч п`ятсот) грн 00 коп – заборгованості за відсотками, 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп – судового збору та 6 030 (шість тисяч тридцять) грн 77 коп – витрат на професійну правничу допомогу.
3. В частині позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» 8 000, 00 грн штрафу відмовити. 
4. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Дане рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 256-257 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено та підписано: 02.06.2026. 

Суддя Т.В. Лутак