Справа № 445/1185/26
Провадження № 2-а/439/17/26 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 червня 2026 року м. Броди

Бродівський районний суд Львівської області у складі:
головуючого судді Войтюк Т.Л.,
за участю секретаря судового засідання Бойко О.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції у Львівській області, про скасування рішення, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності,
в с т а н о в и в :
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом у якому, просить суд визнати протиправною та скасувати постанову відділення поліції № 1 (м. Броди) Золочівського районного відділення поліції ГУНП у Львівській області у справі про адміністративне правопорушення серії ІНА № 70982710 від 26.04.2026.
В обґрунтування заявлених вимог вказує, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі  про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху,зафіксоване не в автоматичному режимі серії ІНА №70982710 від 26.04.2026 поліцейським Відділення поліції №1 (м. Броди) Золочівського районного відділу поліції ГУНП у Львівській області старшим сержантом Паламарчуком П.М. накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 340,00 грн. Із вказаною постановою позивач не погоджується, вважає її незаконною, необґрунтованою та безпідставною.
Відповідно до тексту оскаржуваної постанови, 26.04.2026 у с. Підкамінь по вул. Незалежності водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 2109, нз НОМЕР_1 у якого не горіла лампа лівого габарита в темну пору доби, чим порушив п. 31.4.3 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 121 КУпАП.
Позивач покликаючись на п. 31.4.3 Правил дорожнього руху зазначає, що даний пункт не містить заборони експлуатації транспортних засобі у разі несправності лівого габарита. Твердження суб`єкта владних повноважень про порушення п. 31.4.3 Правил дорожнього руху є безпідставним та необґрунтованим. Жодних доказів на підтвердження обставин щодо порушення п.31.4.3 ПДР ОСОБА_1 надано не було, під час розгляду справи таких встановлено не було, отже оскаржувана постанова не відповідає вимогам ст. 2 КАС України, що є підставою для визнання її протиправною та скасуванню.
Відповідач Головне управління Національної поліції у Львівській області подав відзив. У відзиві відповідач заперечує проти позовних вимог, вважає їх необґрунтованими та безпідставними.
Відповідач вважає, що факт скоєння правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП є наявним та підтверджується наданим стороною відповідача доказом у вигляді відеофіксації на нагрудну боді-камеру поліцейських № 914129 та 914112. Із запису відеореєстратора службового транспортного засобу можна побачити, що водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом у якого не горіла лампа лівого габарита в темну пору доби, чим водій порушив п. 31.4.3 ПДР – керування водієм ТЗ, що має несправності зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) , з якими відповідно до встановлених правил експлуатації його заборонено, переобладнання з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, за що передбачена відповідальність згідно ч. 1 ст. 121 КУпАП. Ураховуючи викладене, водієві ОСОБА_1 було проведено підготовку та розгляд адміністративної справи, роз`яснено права, після встановлення усіх обставин, оцінено докази, після чого винесено адміністративну постанову.
Відповідно до ухвали суду від 25.05.2026 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено судове засідання. 
У судове засідання позивач та його представник не з`явилися. Від представника позивача адвоката Стояновської М.Л. надійшло клопотання про розгляд справи у відсутності сторони позивача.
У судове засідання представник відповідача не з`явився,про дату, час та місце розгляду повідомлені належним чином.
За таких обставин, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів.
Разом з тим, у зв`язку з неявною в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, розгляд справи здійснюється у їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає вимогам ч. 4 ст. 229 КАС України.
Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд встановив такі фактичні обставини справи.
26.04.2026 відносно позивача була винесена постанова серії ІНА №7092710 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за ч.1 121 КУпАП. Відповідно до зазначеної постанови, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.
Зі змісту оскаржуваної постанови слідує, що 26.04.2026 в селищі Підкамінь, по вулиці Незалежності, ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки ВАЗ 2109 номерний знак НОМЕР_1 , у якого не горіла лампа лівого габарита в темну пору доби, чим порушив п. 31.4.3 ПДР, керування водієм транспортним засобів, що має несправності світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.121 КУпАП.
Позивач, покликаючись на відсутність події та складу адміністративного правопорушення, просить вирішити спір в судовому порядку, а саме визнати скасувати постанову серії ІНА №70982710 від 26.04.2026.
З встановлених судом обставин справи вбачається, що між сторонами виник спір з приводу оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, щодо правомірності притягнення особи до адміністративної відповідальності у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, які регулюються положеннями Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), Законом України «Про дорожній рух», Правилами дорожнього руху затверджені постановою КМУ від 10.10.2001 року № 1306 (далі ПДР).
Застосовуючи вказані нормативно-правових актів, суд дійшов таких висновків.
Частиною 2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.
Закон України «Про дорожній рух» регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання.
Порядок дорожнього руху на території України встановлюють Правила дорожнього руху. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Пунктами 1.3 та 1.9 ПДР передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Як встановлено ч. 1ст. 121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Як слідує з підпункту 31.4.3. пункту 31.4. ПДР України, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності технічних несправностей і невідповідності таким вимогам, зокрема:
а) кількість, тип, колір, розміщення і режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу;
б) порушено регулювання фар;
в) не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла;
г) на світлових приладах немає розсіювачів або використовуються розсіювачі й лампи, що не відповідають типу даного світлового приладу;
ґ)на розсіювачах світлових приладів нанесено тонування або покриття, що зменшує їх прозорість чи світлопропускання.
Відповідно до пункту 31.6.б ПДР, забороняється подальший рух транспортних засобів, у якиху темну пору доби або в умовах недостатньої видимості не горять лампи фар чи задніх габаритних ліхтарів.
Приймаючи постанову і кваліфікуючи порушення, вчинене позивачем, поліцейський вказує на порушення: не горіла лампа лівого габарита в темну пору доби, що не відповідає жодному з підпунктів 31.4.3 в ПДР.
Тобто працівники поліції не правильно вказали пункт Правил дорожнього руху.
Окрім цього, пунктом 2.3 (а) ПДР передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу.
Згідно п. 31.1ПДР, технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.
Відповідно до пункту 31.5 ПДР визначено, що у разі виникнення в дорозі несправностей, зазначених у пункті 31.4 цих Правил, водій повинен вжити заходів для їх усунення, а якщо це зробити неможливо - рухатися якомога коротшим шляхом до місця стоянки або ремонту, дотримуючись запобіжних заходів з виконанням вимог пунктів 9.9 і 9.11 цих Правил.
Таким чином обставини, зазначені у постанові, яку оскаржує позивач, а саме не горить лівий задній габарит в темну пору доби, не відповідають переліку несправностей транспортного засобу, керування яким за їх наявності заборонено, а вказують на заборону подальшого рух транспортних засобів.
У ст.280 КУпАП, передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу адміністративного правопорушення доводиться шляхом надання доказів (п.1 ст.247 КУпАП).
Відповідно до ст.10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП характеризується наявністю вини у формі прямого чи не прямого умислу та настає лише за умови, що особа усвідомлювала протиправний характер своїх дій і мала умисел на керування транспортним засобом з технічними несправностями. Вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності. Усвідомлення означає не лише розуміння фактичних обставин вчиненого діяння, які стосуються предмета, об`єктивної сторони складу конкретного правопорушення, а й розуміння його суспільної небезпеки.
Недоведеність суб`єктивної сторони адміністративного правопорушення тягне за собою недоведеність складу такого правопорушення у цілому.
Для виконання відповідних функцій, зокрема, для регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху працівники патрульної поліції уповноважені застосувати технічні прилади та технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису (ст. 40 Закону України «Про національну поліцію»).
У п.8 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Пунктом 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ № 1395 від 07.11.2015р. (зі змінами та доповненнями) передбачено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених деякими статтями КУпАП, у тому числі ст.121 КУпАП.
На підтвердження правомірності оскаржуваної постанови, суб`єктом владних повноважень долучено диск із матеріалами відеофіксації порушення.
Із змісту наявних доказів, зокрема дослідженого відеозапису в судовому засіданні з`ясовано, що він складається з трьох відеофайлів. Відеофайли із записом з відео реєстратора службового автомобіля та нагрудної камери поліцейського фіксують рух транспортного засобу, а також події, які мали місце після зупинки транспортного засобу ВАЗ 2109 номерний знак НОМЕР_1 . Зокрема працівники поліції озвучили причину зупинки транспортного засобу, а саме порушення водієм ПДР керування транспортним засобом у якого не горіла лампа лівого габарита в темну пору доби. На 2:19 хв відеофайлу з боді-камери 914112 позивач вказав, що «лампочка відійшла, коли я виїхав вона працювала, я не міг побачити ззаду, що не горить лампочка, вона відійшала». Крім того, з відеозапису видно, що позивач усунув несправність заднього лівого габарита.
Отже, як зазначає позивач, перед експлуатацією транспортного засобу він перевіряв освітлювальні прилади, які перед виїздом були справними.
У даному випадку працівники поліції, які виявили під час руху позивача несправність освітлювального приладу мали право обмежити рух транспортного засобу для перевірки технічного стану. Виявлена несправність транспортного засобу з освітлення задніх габаритних вогнів під час руху на переконання суду не є адміністративним правопорушенням, а приводом для усунення цих недоліків на місці зупинки транспортного засобу.
При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що вихід з ладу заднього лівого габаритного ліхтаря, який виник в ході експлуатації транспортного засобу, позивачем не могло бути виявлено в ході керування автомобілем, тому він не мав можливості вжити заходів, передбачених п. 31.5 ПДР.
Як вже зазначав суд, суб`єктивною стороною адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП, є наявність умислу, тобто водій повинен усвідомлювати, що він здійснює рух транспортним засобом за наявності певних несправностей транспортного засобу, в тому числі, роботи габаритних ліхтарів.
Суд наголошує, що матеріали справи не містять доказів, що ОСОБА_1 умисно виїхав на транспортному засобі з указаними несправностями заднього лівого габарита. Позивач вказав, що несправність трапилася під час руху, чого не спростував відповідач.
ЄСПЛ у своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України» від 14.02.2008 (заява N 16437/04), «Берктай проти Туреччини» від 01.03.2001 (заява 22493/93), «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 ( заява 263/2859/21), неодноразово вказує. що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення « за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростованих презумцій. У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 (серія А, № 25), «Коробов проти України» від 21.10.2011 року (Заява № 39598/03), Європейський суд з прав людини зазначає що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом, така доведеність може випливати із співіснуванням достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.
Відповідно до ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення, з-поміж іншого, є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, що притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та інше.
Згідно з ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами як: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів та показаннями свідків.
Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ч. 5 ст. 77 КАС України, якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.
Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП поза розумним сумнівом не доведена, а відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Згідно ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Таким чином, суд вважає, що відповідач, приймаючи рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності в даному випадку в порушення вимог ст.19 Конституції України, ст.7, 245, 252, 280 КУпАП не з`ясував чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винуватий позивач в його вчиненні, фактичні обставини справи не встановив, в постанові належним чином не обґрунтував свої висновки щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності, у зв`язку з чим прийняте ним рішення про накладання адміністративного стягнення не відповідає вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України, у зв`язку з чим суд вважає скасувати рішення суб`єкта владних повноважень, справу про адміністративне правопорушення відносно позивача за ч. 1 ст. 121 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
На підставі вищевикладеного, позов необхідно задовольнити повністю.
Судові витрати суд присуджує на користь позивача відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України.
Керуючись ст. 6, 9, 10, 77, 241, 242-246, 286 КАС України, суд
у х в а л и в:
Позов ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції у Львівській області – задовольнити.
Постанову серії ІНА № 70982710 від 26.04.2026, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною1 статті 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 гривень скасувати.
Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною 1 статті 121КУпАП закрити. 
Стягнути з Головного управління національної поліції у Львівській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в сумі 665 грн 60 к. за рахунок бюджетних асигнувань.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Відповідач: Головне управління Національної поліції у Львівській області, місцезнаходження: пл. Г.Григоренка, буд. 3, м. Львів, ЄДРПОУ 40108833.
Повне рішення суду складено 22 червня 2026 року.

Суддя          Т.Л. Войтюк