ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2026 року	Львів	Справа № 300/6382/25 пров. № А/857/11172/26	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
судді-доповідача -	Шевчук С. М.	
суддів -	Кухтея Р. В.	
 	Носа С. П.	

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Івано-Франківської митниці на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 31 грудня 2025 року у справі № 300/6382/25 за адміністративним позовом ТзОВ "Рено Командор" до Івано-Франківської митниці про визнання протиправним рішення, 
місце ухвалення судового рішення 	м. Івано-Франківськ	
Розгляд справи здійснено за правилами	спрощеного позовного провадження 	
суддя у І інстанції	Микитин Н.М.	
дата складання повного тексту рішення	не зазначена	

ВСТАНОВИВ:
І. ОПИСОВА ЧАСТИНА
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 31 грудня 2025 року у справі № 300/6382/25 позов задоволено повністю. 
Визнано протиправною та скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Івано-Франківської митниці Державної митної служби України №UA206050/2025/000144 від 18.06.2025.
Визнано протиправним та скасовано рішення про коригування митної вартості товарів Івано-Франківської митниці Державної митної служби України №UA206000/2025/000079/2 від 18.06.2025.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Івано-Франківської митниці Державної митної служби України (ідентифікаційний код юридичної особи 43971364) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Рено Командор" (ідентифікаційний юридичної особи 34672388) сплачений судовий збір в розмірі 4 844,80 гривень (чотири тисячі вісімсот сорок чотири гривні вісімдесят копійок).
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю. В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, судове рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
В доводах апеляційної скарги вказує, що судом першої інстанції у рішенні від 31.12.2025 не наведено мотивованої оцінки щодо вказаних відповідачем у відзиві розбіжностей та відсутності всіх відомостей, що підтверджують митну вартість у поданих до митного оформлення документах позивачем. За доводами скаржника, в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів митний орган навів достатнє обґрунтування причин, за наявності яких митниця не могла визнати заявлену декларантом митну вартість; у ньому вказано джерела інформації, що використовувались відповідачем для визначення митної вартості; зазначено послідовність застосування методів визначення митної вартості та причини, через які не був застосований метод, що передує методу, обраному митним органом.
Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, відповідно до частини 4 статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Про розгляд апеляційної скарги відповідач та позивач повідомлені шляхом надіслання ухвали про відкриття апеляційного провадження та про призначення апеляційної скарги до розгляду через електронний кабінет сервісу "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС), підтвердженням чого є відповідні дані автоматизованої системи документообігу суду. 
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. В силу вимог ч.4 ст.229 КАС України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Ухвалюючи судове рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що:
- відповідач ні під час здійснення митного контролю спірного товару, ні у відзиві на позов не вказав на документи, зазначені у частині 2 статті 53 МК України, і які подані декларантом при митному оформленні товару, в яких наявні розбіжності, ознаки підробки, зміни і підтирання окремих/усіх числових значень нанесених машинописним чи рукописним способом, або не містять всіх відомостей на підтвердження числових значень складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена позивачем за такий товар;
-оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів №UA206000/2025/000079/2 від 18.06.2025, - не містить обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування;
- картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA206050/2025/000144 і рішення про коригування митної вартості товарів №UA206000/2025/000079/2 від 18.06.2025 в порушення пунктів 1, 2 і 4 частини другої статті 55 МК України не містять: належного обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;
наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості, заявленої декларантом; належного обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування;
-приймаючи картку відмови №UA206050/2025/000144 і рішення про коригування митної вартості товарів №UA206000/2025/000079/2 від 18.06.2025 відповідач діяв не на підставі законів України, а також без урахування усіх обставин.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Рено Командор", код ЄДРПОУ 34672388, зареєстровано 27.12.2006, як юридичну особу. 
Основним видом економічної діяльності підприємства за КВЕД 43.12 є "Підготовчі роботи на будівельному майданчику", додатковими видами економічної діяльності товариства є: за КВЕД 02.40 "Надання допоміжних послуг у лісовому господарстві", за КВЕД 25.11 "Виробництво будівельних металевих конструкцій і частин конструкцій", за КВЕД 25.12 "Виробництво металевих дверей і вікон", за КВЕД 25.29 "Виробництво інших металевих баків, резервуарів і контейнерів", за КВЕД 25.50 "Кування, пресування, штампування, профілювання; порошкова металургія", за КВЕД 25.62 "Механічне оброблення металевих виробів", за КВЕД 43.99 "Інші спеціалізовані будівельні роботи, н.в.і.у.", за КВЕД 45.19 "Торгівля іншими автотранспортними засобами", за КВЕД 45.20 "Технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів", за КВЕД 45.31 "Оптова торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів", за КВЕД 45.32 "Роздрібна торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів", за КВЕД 77.39 "Надання в оренду інших машин, устатковання та товарів, н.в.і.у.", за КВЕД 46.73 "Оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням", за КВЕД 46.90 "Неспеціалізована оптова торгівля", за КВЕД 47.19 "Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах", за КВЕД 47.30 "Роздрібна торгівля пальним", за КВЕД 49.41 "Вантажний автомобільний транспорт", за КВЕД 52.29 "Інша допоміжна діяльність у сфері транспорту", за КВЕД 63.99 "Надання інших інформаційних послуг, н.в.і.у.", за КВЕД 77.12 "Надання в оренду вантажних автомобілів", за КВЕД 41.20 "Будівництво житлових і нежитлових будівель", за КВЕД 42.11 "Будівництво доріг і автострад".
Між продавцем-нерезидентом BERGERAT MONNOYEUR (надалі по тексту також – Продавець, BERGERAT MONNOYEUR) та ТОВ "Рено Командор" (надалі по тексту також – Покупець) 07.04.2025 укладено контракт №07-04/25 (надалі по тексту також – Контракт), за підпунктом 1.1 пункту 1 якого продавець зобов`язується поставити, а покупець прийняти та оплатити на умовах проформи №9326 ВІД 07.04.2025, бувшу у використанні техніку.
Згідно підпункту 2.1 пункту 2 контракту, загальна вартість становить 19 000,00 EUR, країна походження: Японія. 
За змістом підпунктів 3.1, 3.2, 3.3 пункту 3 контракту, покупець здійснює оплату 100% вартості окремої поставки товару на умовах 100% передоплати, валюта платежу і контракту Євро, товар вважається сплаченим з моменту надходження коштів на рахунок продавця, вказаному у контракті.
Товар буде поставлений на умовах FCA (Parc d’activites la croix rouge, 35530 Brece France) згідно правил Інкотермс-2020, поставка товару здійснюється протягом 180 календарних днів, продавець зобов`язується при поставці товару надати покупцю експортну декларацію, товарно-транспортну накладну (CMR), рахунок-фактуру та пакувальний лист (підпункти 4.1, 4.2, 4.5 пункту 4 Контракту).
Відповідно до Додатку №1 до Контракту №07-04/25 від 07.04.2025 (специфікація) товар1: бувший у використанні екскаватор в комплекті з ковшем моделі CASECX-210, рік випуску – 2011, товар 2: ковш.
Згідно Технічного опису товару, що постачається згідно контракту №07-04/25 від 07.04.2025, транспортний засіб (екскаватор) марки CASE, моделі СХ210, загальна потужність 117 квт., мотогодин 8 522, рік виготовлення 2011, виробник – Японія, власна маса 22 600 кг, стан бувший у користуванні, містить відомості про пошкодження: ланцюги з башмаками потребують заміни, натяжні ролики знос 90%, підвісні і опорні ролики потребують заміни (20 шт.), зірочка приводу потребує заміни, бортовий редуктор не робочий, основна стріла потребує ремонту, поворотний редуктор потребує заміни, поворотний круг потребує заміни, електропроводка потребує ремонту, паливна апаратура потребує ремонту, нерівномірна робота двигуна.
У ході виконання контракту від 07.04.2025 за №07-04/25 , BERGERAT MONNOYEUR виставлено товариству рахунок-фактуру (інвойс) №9326 від 07.04.2025 на суму 19 000,00 Євро за товари: товар 1: CASE CX210 1 Bucket Country of origin JAPAN, 2011 року випуску (екскаватор) ціною 18 500 Євро, товар 2: equipment 1 Bucket Country of origin Poland, без року випуску (ковш) ціною 500 Євро.
За вказаним рахунком-фактурою (інвойс) від 07.04.2025 за №07-04/25 підприємство здійснило оплату за товар продавцю нерезиденту на банківській рахунок на суму 19 000,00 Євро, що засвідчується платіжною інструкцією в іноземній валюті №22 від 09.05.2025 року.
Також між ТОВ "Рено Командор" та ТОВ "Універсал Транспорт Україна" 01.01.2025 укладено договір на транспортно-експедиційне обслуговування і організацію перевезення вантажів автомобільним транспортом на території України і в міжнародному сполученні (надалі по тексту також – договір), за підпунктом 1.1 пункту 1 якого предметом договору є взаємовідносини сторін, пов`язані з перевезенням вантажів у міжнародному сполученні і на території України.
Згідно довідки від 17.06.2025 за №17/06, виданої ТОВ "Універсал Транспорт Україна", загальні витрати по перевезенню вантажу CASE CX210 Шасі №:DCH210R5NBEAH2464, ковш (1шт.) складають 192 270,00 гривень, з них 144 202,50 гривень витрат по маршруту м. Брессе (Франція) – ПП "Краківець", 48 067,50 гривень ПП "Краківець" – м. Калуш (Україна).
Дані товари імпортовані з Франції, про що свідчить оформлена митна декларація країни відправлення MRN №25PL402010001QVHB8, товар поставляється на умовах FCA France транспортними засобами НОМЕР_1 , НОМЕР_2 .
Як слідує з міжнародної товарно-транспортної накладної (CMR) PL8438G/CINMY38 , місце завантаження вантажу Брессе, Франція, відправник BERGERAT MONNOYEUR.
Позивач через митного брокера ТОВ "БРОКЕР-СЕРВІС-ЛОГІСТИК" 17.06.2025 подав до Івано-Франківської митниці Державної митної служби України електронну митну декларацію №25UA206050006229U1, якою задекларовано для митного оформлення товар, який ввозиться на територію України, а саме: "1. Екскаватор самохідний, гусеничний, з обертанням верхньої частини на 360 гр., марки CASE, модель СХ210В. S/N DCH210R5NBEAH2464, 2011 року виготовлення, потужність 117.3 кВт, бувший у використання – 1 шт. У комплекті з ковшем. Призначений для проведення земляних робіт, а саме зачерпування матеріалу, переміщення та вивантаження матеріалу. Пошкодження та недоліки згідно технічного опису. Торговельна марка CASE, виробник CASE. 2. частини призначені для екскаваторів, бувші у користуванні ковш – 1 шт, призначені для монтажу на екскаватор, використовуються як робочі елементи екскаватора для копання, переміщення, обертання, торговельна марка відсутня, виробник PL".
В графах "42" (ціна товару) декларації визначено 18 500,00 Євро та 500 Євро. А в графах "45" (коригування) і "46" (статистична вартість) зазначено 1 031 562,13 гривень та 25 922,87, яка із урахуванням графи "23" (обмінний курс) 48.0675000, що становить 1 057 485,00 гривень.
Митну вартість товару визначено за першим (1) методом, тобто ціною договору (контракту), на підтвердження чого заповнено графу "43" митної декларації.
Окрім вказаного, судом встановлено, та не заперечується сторонами, що декларантом одночасно із митною декларацією надано відповідачу такі документи:
- рахунок-фактура (інвойс) № 9326 від 07.04.2025;
- автотранспортна накладна від 10.06.2025;
- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 27.01.2023;
- банківський платіжний документ № 22 від 09.05.2025;
- рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг № 56 від 17.06.2025;
- документ, що підтверджує вартість перевезення № 17/06 від 17.06.2025;
- контракт № 07-04/25 від 07.04.2025;
- додаток № 1 до контракту № 07-04/25 від 07.04.2025;
- договір про перевезення від 01.01.2025;
- технічний опис товару (що постачається згідно з контрактом № 07-04/25 від 07.04.2025) від 17.06.2025;
- митна декларація країни відправлення №24PL402010001QVHB8 від 14.06.2025.
Відповідач підтвердив обставину подання всіх вказаних документів у відзиві на позов, долучивши їх засвідчені копії, перелік яких визначений у графі 44 електронної митної декларації №25UA206050006229U1 від 17.06.2025. 
Митним органом 17.06.2025 розпочато процедуру консультацій із декларантом шляхом формування електронного повідомлення про необхідність надання додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товару. 
ТОВ "БРОКЕР-СЕРВІС-ЛОГІСТИК", в інтересах ТОВ "Рено-Командор" подало до Івано-Франківської митниці повідомлення про те, що всі необхідні документи передбачені частиною 2 статті 53 МК України для підтвердження митної вартості товару надані до поданої МД. У зв`язку з цим надання інших додаткових документів не представляється за можливе, просив прийняти рішення щодо митної вартості товару в найкоротші терміни для запобігання не передбачуваних транспортних витрат, а саме простою ТЗ.
Івано-Франківська митниця Державної митної служби України, за результатами розгляду поданої електронної митної декларації №25UA206050006229U1 від 17.06.2025 та доданих до неї документів, відмовила у митному оформленні (випуску) товарів у відповідності до Картки №UA206050/2025/000144 від 18.06.2025.
Згідно даних картки "Митна вартість імпортованих товарів не може бути визнана за вартістю визначеною декларантом, у зв`язку з невідповідністю обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару. Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 54 МКУ здійснено контроль наявності в підтверджуючих документах усіх відомостей в кількісному виразі, використаних при обчисленні митної вартості. Заявлена митна вартість даних товарів нижча від подібних і аналогічних товарів митне оформлення яких здійснено. Перевірка поданих до митного оформлення документів, в тому числі для підтвердження митної вартості товарів, здійснювалась візуально, із застосуванням інформаційних технологій (шляхом контролю співставлення, контролю із застосуванням системи управління ризиками та в інші способи, передбачені МКУ). Відповідно до ч. 2 ст. 53 МКУ декларанту виставлена вимога про надання додаткових документів, на підставі яких митна вартість буде визнана: документи не надано. Згідно п. 5 ст. 54 МКУ митний орган має право упевнитися в достовірності або точності будь-якої заяви, документу чи розрахунку, поданих для визначення митної вартості. Згідно п. 2 ст. 52 МКУ декларант зобов`язаний подавати митному органу достовірні відомості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню. Так, декларантом не надано експертний висновок про вартість підготовлений спеціалізованою експертною організацією. Відповідно до вимог частини 6 статті 54 МКУ, неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 МКУ або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, є підставою для відмови у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю. Проведено консультації з декларантом згідно з статті 57 МКУ. Враховуючи, що використані декларантом відомості для цілей визначення митної вартості не підтверджені документально, неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МКУ) та методу 2б (ст. 60 МКУ) з причини відсутності в митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст. 62 МКУ) та методу 2г (ст. 63 МКУ) з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості митного органу. Відповідно до п. 1 ст. 64 МКУ у разі, якщо митна вартість не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58- 53 МКУ, митна вартість буде визначена за резервним методом згідно ст. 64 МКУ. Джерелом числового значення митної вартості слугувала МД від 07.05.2024 № 24UA401020025630U1. Визначена митна вартість на рівні 31072 євро".
У зв`язку з наведеним, Івано-Франківською митницею Державної митної служби України прийнято оскаржуване Рішення №UA206000/2025/000079/2 від 18.06.2025, в графі 33 якого в розділі "обставини прийняття рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості" зазначені ті ж причини що й в Картці відмови.
При цьому, Івано-Франківською митницею Державної митної служби України за резервним методом скориговано задекларовану митну вартість товару (18 500,00 EUR, що еквівалентно 1 031 562,13 гривень) і визначено її в розмірі (31 072,00 EUR).
Суд звертає увагу, що рішення про коригування прийняте відносно лише 1 товару пред`явленого до митного оформлення відповідно до ЕМД №25UA206050006229U1 на суму 18 500,00 EUR, а саме 1. Екскаватор самохідний, гусеничний, з обертанням верхньої частини на 360 гр., марки CASE, модель СХ210В. S/N DCH210R5NBEAH2464, 2011 року виготовлення, потужність 117.3 кВт, бувший у використання – 1 шт. У комплекті з ковшем. Призначений для проведення земляних робіт, а саме зачерпування матеріалу, переміщення та вивантаження матеріалу. Пошкодження та недоліки згідно технічного опису. Торговельна марка CASE, виробник CASE.
Івано-Франківською митницею не скориговано вартість товару 2 частини призначені для екскаваторів, бувші у користуванні ковш – 1 шт, призначені для монтажу на екскаватор, використовуються як робочі елементи екскаватора для копання, переміщення, обертання, торговельна марка відсутня, виробник PL.
Позивач на підставі оскаржуваного Рішення 18.06.2025 подав декларацію №25UA206050006297U5, в графі 43 якої метод визначення митної вартості позначив "6", при цьому в графі 47 нарахування платежів визначив із скоригованих відповідачем показників.
Вважаючи протиправними та такими, що підлягають скасуванню картка відмови №UA206050/2025/000144 від18.06.2025 і рішення про коригування митної вартості товарів №UA206000/2025/000079/2 від 18.06.2025, позивач звернувся до суду з метою захисту свого порушеного права.

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.
Спірні правовідносини, які виникли між сторонами у цій справі, врегульовані положеннями Митного кодексу України.
Згідно статей 49, 50 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.
Згідно з частиною першою статті 51, частиною першою статті 52 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу; заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
Як встановлено частиною другою статті 52 Митного кодексу України, декларант зобов`язаний: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.
Згідно з частинами першою, другою статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (частина 5 статті 53 Митного кодексу України).
З аналізу наведених норм вбачається, що положення статті 53 Митного кодексу України містять вичерпний перелік документів, що подається декларантом органу доходів і зборів для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.
Дана норма кореспондується з положеннями статті 318 Митного кодексу України, якою встановлено, що митний контроль має передбачати виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.
Відповідно до частини третьої статті 53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.
Згідно зі статтею 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Частиною п`ятою статті 54 Митного кодексу України передбачено право органу доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, а у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.
За правилами частини шостої статті 54 Митного Кодексу України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Згідно з частиною першою статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом, та обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування (пункти 2, 5 частини другої статті 55 Митного Кодексу України).
Зазначені положення зобов`язують митницю у рішенні про коригування митної вартості зазначати конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Частинами другою та третьою статті 58 Митного кодексу України передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.
Відповідно до частин четвертої, п`ятої статті 58 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.
Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Отож, з приведених нормативних актів слідує, що умовою, з якою закон пов`язує право митниці самостійно розраховувати митну вартість заявлених декларантом товарів, є наявність документально підтверджених обставин, що свідчать про заявлення декларантом неповних та/або недостовірних відомостей про товар та ціну, яку за нього сплачено.
Як наслідок рішення митного органу не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.
Повертаючись до фактичних обставин справи, встановлених вище спірне рішення прийняте відповідачем з підстав, того що декларант не надав усіх додаткових документів, витребуваних митницею. При цьому відповідач не встановив, що подані до митного оформлення документи містили будь-які розбіжності.
З матеріалів справи убачається, що митну вартість імпортованого товару визначено у графі 43 митної декларації №25UA206050006229U1 від 17.06.2025, за основним (1) методом.
На підтвердження обґрунтованості заявленої у митній декларації №25UA206050006229U1 від 17.06.2025 митної вартості товару та обраного методу її визначення (за ціною договору), разом з декларацією декларант надав митному органу документи, які посвідчують підстави придбання товару, його кількісні та якісні характеристики, цінове та вартісне обґрунтування, а саме:
- рахунок-фактура (інвойс) № 9326 від 07.04.2025;
- автотранспортна накладна від 10.06.2025;
- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 27.01.2023;
- банківський платіжний документ № 22 від 09.05.2025;
- рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг № 56 від 17.06.2025;
- документ, що підтверджує вартість перевезення № 17/06 від 17.06.2025;
- контракт № 07-04/25 від 07.04.2025;
- додаток № 1 до контракту № 07-04/25 від 07.04.2025;
- договір про перевезення від 01.01.2025;
- технічний опис товару (що постачається згідно з контрактом № 07-04/25 від 07.04.2025) від 17.06.2025;
- митна декларація країни відправлення №24PL402010001QVHB8 від 14.06.2025.
Відповідно до частини першої статті 53 Митного кодексу України (далі — МК України), заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою відповідно до положень розділу ІІІ цього Кодексу та базується на достовірних, чітко визначених та підтверджених документально відомостях про ціну товарів.
Згідно з частиною першою статті 57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за основним методом — за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).
Колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції належним чином встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивачем для митного оформлення товару надано повний пакет первинних комерційних, транспортних та супровідних документів. Перевіркою вказаних документів встановлено, що вони не містять жодних розбіжностей, суперечностей чи ознак підробки, є чіткими, взаємопов`язаними та в повній мірі підтверджують заявлену декларантом митну вартість товару за ціною договору.
Як убачається з оскаржуваного рішення про коригування митної вартості та картки відмови, підставою для їх прийняття слугував сумнів митного органу у правильності визначеної декларантом вартості, оскільки за інформаційними даними ЄАІС ДМСУ ціна на подібні та аналогічні товари, митне оформлення яких вже здійснено, є вищою. На цій підставі відповідачем виставлено вимогу про надання додаткових документів, зокрема висновку про вартість, підготовленого спеціалізованою експертною організацією, який позивачем наданий не був.
Апеляційний суд вважає такі доводи та дії митного органу безпідставними та протиправними з огляду на наступне.
По-перше, наявність в інформаційних базах митного органу інформації про те, що ідентичні або подібні товари розмитнювалися за вищою ціною, не є самостійною та достатньою підставою для відмови у визначенні митної вартості за першим методом та не свідчить про недостовірність заявленої декларантом вартості.
Сама по собі інформація з ЄАІС ДМСУ має виключно допоміжний, індикативний характер. Вона не враховує індивідуальних комерційних умов конкретної господарської операції (обсяг партії, сезонні знижки, умови оплати та поставки, тривалість співпраці сторін), які є проявом принципу свободи договору, закріпленого статтею 6 ЦК України. Автоматичне вирівнювання ціни під «індикатив» без виявлення дефектів у документах імпортера є порушенням закону.
По-друге, право митного органу на витребування додаткових документів не є абсолютним. Воно виникає виключно у разі наявності обґрунтованого сумніву, викликаного реальними розбіжностями у поданих документах, неможливістю перевірити числові значення або ознаками фальсифікації. Оскільки судом встановлено бездоганність та повноту основного пакета документів, у відповідача були відсутні правові підстави для запуску процедури консультацій та витребування додаткових доказів.
По-третє, ненадання позивачем висновку спеціалізованої експертної організації не може трактуватися як правопорушення або підстава для коригування вартості. МК України не зобов`язує декларанта мати такий документ на момент митного оформлення. Вимога про його надання є правомірною лише тоді, коли наявні суперечності неможливо усунути іншим шляхом. Відмова у визнанні митної вартості з мотиву ненадання документа, обов`язковість наявності якого не передбачена законом та комерційною практикою, є проявом надмірного формалізму.
При цьому суд зазначає, що митний орган не може голіруч відхиляти первинні документи імпортера лише на підставі вищого рівня цін у власній базі даних.
Отож висновки у спірному рішенні про неможливість визнання митної вартості товару за ціною договору щодо товару, який імпортується, та за рівнем, визначеним декларантом, не є доведеними. При цьому відповідач не вказав на неправильність проведеного розрахунку митної вартості, зазначеної у митній декларації, не зазначив, які саме складові митної вартості не підтверджені документально та які саме відомості відсутні/не піддаються обчисленню у поданих декларантом документах. 
Зважаючи на те, що надані позивачем документи усували будь-який розумний сумнів щодо вартості операції, а відповідач не довів наявності правових підстав для застосування другорядних методів оцінки, оскаржуване рішення про коригування митної вартості та картка відмови є протиправними.
Також з матеріалів справи вбачається, що коригування митної вартості товару відповідачем здійснено за другорядним методом, а зокрема за основу взято, як джерело інформації цінову інформацію з митної декларації наявної у митного органу.
Згідно частини 3-7 ст. 60 МК України при застосуванні методу визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, а зокрема для визначення, чи є товари подібними (аналогічними), враховуються якість товарів, наявність торгової марки та репутація цих товарів на ринку.
Ціна договору щодо подібних (аналогічних) товарів береться за основу для визначення митної вартості товарів, якщо ці товари ввезено приблизно в тій же кількості і на тих же комерційних рівнях, що й оцінювані товари.
У разі якщо такого продажу не виявлено, використовується вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продавалися в Україну в іншій кількості та/або на інших комерційних рівнях. При цьому їх ціна коригується з урахуванням зазначених розбіжностей незалежно від того, чи веде це до збільшення або зменшення вартості. Інформація, що використовується при здійсненні коригування, повинна бути документально підтверджена.
У разі якщо кошти та витрати, зазначені в пунктах 5-7 частини десятої статті 58 цього Кодексу, включаються у вартість операції, здійснюється коригування для врахування значної різниці у таких коштах і витратах між оцінюваними товарами та відповідними подібними (аналогічними) товарами, що зумовлено різницею у відстанях і способах транспортування.
У разі якщо для цілей застосування цього методу виявляється більш як одна вартість договору щодо подібних (аналогічних) товарів, для визначення митної вартості оцінюваних товарів використовується найменша така вартість.
Відповідно до Правил заповнення рішень про коригування митної вартості товарів, (затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року № 598, та зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 1 червня 2012 р.за № 883/21195) посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.
Відповідно до позиції Верховного Суду у постановах від 27.07.2018 року по справі № 809/1174/17, від 08.02.2019 року у справі №825/648/17 у рішенні про коригування заявленої митної вартості, митний орган повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію, яка використовувалася митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.
Натомість в порушення приведених приписів митного законодавства, відповідач не навів жодних пояснень чи розрахунків щодо здійснених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов їх поставки, комерційних умов такої поставку, тощо, а також детальної інформації про товари, які було використано як джерело інформації, про числові значення митної вартості таких товарів, умови поставки, країну походження, фактурну вартість, діапазон декларованих цін за ідентичні чи подібні товари та інші характеристики, що в своїй сукупності могли впливати на митну вартість ввезених в Україну партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів.
Подаючи апеляційну скаргу відповідач не довів та не спростував належними доказами обставин з приводу того, що в ході визначення митної вартості за другорядним методом ним було здійснено належні коригування з урахуванням виробника, умов їх поставки, комерційних умов такої поставки, року випуску товарів, технічних характеристик, комплектації, стану та зносу товару, тощо.
Окрім того, відповідач не довів обставин з приводу відсутності у базі даних відомостей щодо інших поставок подібних (аналогічних) товарів на митну територію України за ціною, що є менша ніж та яку обрав відповідач.
Відповідач маючи доступ до цінової бази усіх ввезених на митну територію України товарів, міг відібрати за критерієм «код УКТЗЕД» всі митні оформлення за першим методом за певний період та проілюструвати діапазон оформленої митної вартості (від мінімальної до максимальної) ідентичних чи подібних товарів, вказавши обсяг поставок, країну походження тощо.
Натомість, відповідач обмежився лише зазначенням номеру та дати ВМД, які була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваного товару, без будь-якого обґрунтування її вибору із сотень інших митних оформлень, без будь-якого пояснення критеріїв відбору, а також докладної інформації щодо номенклатури, характеристик товару, умов його поставки тощо не підтверджує обґрунтованість визначеної відповідачем митної вартості товару.
В ході подання та розгляду апеляційної скарги позивач вказані недоліки не усунув та не довів належними доказами, що обрана ним вартість згідно була найменшою вартістю і вартість такого товару співпадала з основними характеристиками товару та умовами його постачання.
Щодо доводів апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не надав належної оцінки та обґрунтування аргументам, викладеним у відзиві на позовну заяву, то колегія суддів зазначає таке.
Приведені відповідачем у відзиві доводи не є визначальними для вирішення цього спору, оскільки правомірність оскаржуваного рішення митного органу має оцінюватися судом виключно в межах тих підстав та мотивів, які безпосередньо покладені в основу самого цього рішення на момент його ухвалення.
Оскільки зазначені у відзиві аргументи не слугували правовим підґрунтям для прийняття спірного рішення про коригування митної вартості та картки відмови, вони не можуть субсидіарно (додатково) виправдовувати його правомірність у судовому процесі. Суд першої інстанції правомірно зосередив увагу на аналізі безпосередніх підстав оскаржуваного акта індивідуальної дії, що повністю відповідає критеріям обґрунтованості судового рішення
За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог.
Таким чином колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
Відповідно до статті 8 Конституції України, статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України та частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, та застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Гарсія Руїз проти Іспанії» (рішення від 21 січня 1999 року), зокрема, зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Європейської конвенції з прав людини і зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу давати докладну відповідь на кожний аргумент.
Тому за наведених вище підстав, якими обґрунтовано судове рішення, суд не убачає необхідності давати докладну відповідь на інші аргументи, зазначені сторонами, оскільки вони не є визначальними для прийняття рішення у цій справі.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.
Колегія суддів зазначає, що підстави для перерозподілу та присудження судових витрат у даній справі - відсутні. 
Керуючись ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,  
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Івано-Франківської митниці залишити без задоволення.
Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 31 грудня 2025 року у справі № 300/6382/25 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	С. М. Шевчук 	
судді	 	Р. В. Кухтей 	
 	 	С. П. Нос