П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 липня 2026 року м. Київ

Справа № 752/6439/23
Провадження № 22-ц/824/4901/2026

Резолютивна частина постанови оголошена 01 липня 2026 2026 року
Повний текст постанови складено 02 липня 2026 року

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
судді-доповідача Стрижеуса А.М., 
суддів: Поливач Л.Д., Шкоріної О.І.
секретаря: Узлій М.М.

сторони: заявник   ОСОБА_1 \
заінтересовані особи Голосіївський відділ державної реєстрації актів
цивільного 
стану Центрального міжрегіонального управління 
Міністерства юстиції (м. Київ), 
Міністерство оборони України, Військова частина
НОМЕР_1 , 
ОСОБА_2 , яка діє в своїх 
інтересах та в інтересах 
ОСОБА_3 

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Міністерства оборони України на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 26 травня 2025 року. ухваленого у складі судді Плахотнюк К.Г., присяжних Ситник В.Г., Кущ О.В. -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту смерті ОСОБА_4 .
У подальшому заявником було уточнено заявлені вимоги, у зв`язку з чим він просив оголосити померлим військовослужбовця Збройних Сил України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який, за обставинами заяви, загинув під час виконання бойового завдання у районі населеного пункту Покровське Бахмутського району Донецької області під час захисту України від збройної агресії російської федерації.
Заяву обґрунтовано тим, що він є рідним сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Його батько ОСОБА_4 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 .
08.06.2022 року він отримав повідомлення за підписом командира військової частини НОМЕР_2 підполковника ОСОБА_5 про те, що ІНФОРМАЦІЯ_3 від ТВО командира зведеної роти військової частини НОМЕР_2 сержанта ОСОБА_6 надійшла доповідь за фактом зниклого безвісти старшого лейтенанта ОСОБА_4 , його батька. Під час виконання бойового завдання на передньому краї оборони, в районі населеного пункту Покровське Бахмутського району Донецькоїх області, старший лейтенант ОСОБА_4 з побратимими ОСОБА_7 та ОСОБА_8 потрапили під обстріл ворога в наслідок чого ОСОБА_4 загинув. Відповідно ОСОБА_4 вважається таким, що зник безвісті в районі Покровське та Яковлівка.
У подальшому, з його особистого спілкування з підлеглими батька, які були поруч під час вказаної події, а саме ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , йому стало відомо про те, що в ході виконання бойового завдання на передньому краї оборони, в районі населеного пункту Покровське Бахмутського району Донецької області вони потрапили під ворожий обстріл, внаслідок чого його батько ОСОБА_4 загинув, вказана подія відбулася ІНФОРМАЦІЯ_3, приблизно 00 год 39 хв..
З метою державної реєстрації смерті його батька він звернувся до Голосіївського відділу ДРАЦС у м. Києві ЦМУМЮ (м.Київ) в чому йому було відмовлено з тих підстав, що реєстрація смерті може бути проведена виключно при наявності документів, передбачених ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану».
Оголошення його батька ОСОБА_4 померлим необхідне для оформлення ним та його матір`ю відповідних документів у встановленому порядку, та отримання ними пільг і допомоги від держави.
Просив, оголосити померлим військовослужбовця старшого лейтенанта ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , призваного під час загальної мобілізації та зарахованого наказом командира військової частини за №3 від 25.02.2022 року до списків особового складу в\ч НОМЕР_2 , загиблого ІНФОРМАЦІЯ_3 в районі населеного пункту Покровське, Бахмутського району, Донецької області під час виконання військового обов`язку по захисту держави України в російсько-Українській війні.
УхвалоюГолосіївського районного суду міста Києва від 04 квітня 2023 року відкрито провадження у справі.
На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу від 14.12.2023 року справу №752/6439/23 передано до провадження судді Плахотнюк К.Г. у зв`язку з рішенням Вищої ради правосуддя №1074/0/15-23 від 21.11.2023 року про звільнення судді ОСОБА_10 з посади судді Голосіївського районного суду м. Києва.
Справа прийнята до провадження головуючим суддею 15.12.2023 року.
УхвалоюГолосіївського районного суду міста Києва від 28 листопада 2024 року відкрито провадження у справі.
Прийнято до провадження уточнену заяву ОСОБА_1 про оголошення померлим ОСОБА_4 в редакції від 20 червня 2024 року, залучено до участі у справі заінтересованих осіб: Міністерство оборони України, військову частину НОМЕР_1 .
Протоколом автоматичного визначення присяжних від 28 листопада 2024 року для участі у справі за заявою ОСОБА_1 про оголошення померлим визначено присяжних ОСОБА_11 , ОСОБА_12 .
Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 06 грудня 2024 року до участі у справі за заявою ОСОБА_1 залучено заінтересованих осіб ОСОБА_2 , ОСОБА_13 в особі її законного представника ОСОБА_2 ..
Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 26 травня 2025 року заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Голосіївський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), Міністерство оборони України, військова частина НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_2 - законний представник ОСОБА_13 про оголошення померлим ОСОБА_14 задоволено.
Оголошено ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження - місто Київ, РНОКПП - НОМЕР_3 , зареєстрованого у встановленому законом порядку за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_4 , виданий 13 травня 1997 року Московським РУ ГУ МВС України в місті Києві, старшого лейтенанта військової частини НОМЕР_2 Міністерства оборони України померлим ІНФОРМАЦІЯ_3 у селищі Покровське Бахмутського району, Донецької області (Україна) під час виконання військового обов`язку по захисту держави Україна внаслідок збройної агресії російської федерації проти України.
Задовольняючи заяву суд першої інстанції виходив з того, щоу даній справі встановлене місце ймовірної загибелі ОСОБА_4 (селище Покровське, Бахмутського району Донецької області) та дата ймовірної фактичної загибелі ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у селищі Покровське Бахмутського району Донецької області, що є важливим як для відрахування строку для оголошення фізичної особи померлою, так і для здійснення державної реєстрації смерті особи органами державної реєстрації актів цивільного стану. 
Не погоджуючись з рішенням суду Міністерство оборони України подало апеляційну скаргу, в якій просило рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволені заяви відмовити, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним, необґрунтованим, ухваленим при неправильній оцінці доказів, наявних у матеріалах справи і як наслідок неправильних висновків суду, що в сукупності призвело до неправильного застосування норм матеріального права при порушенні норм процесуального права.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції, на думку апелянта, неправильно застосував положення статті 46 ЦК України та дійшов передчасного висновку про наявність підстав для оголошення ОСОБА_4 померлим.
Міністерство оборони України зазначає, що матеріали справи підтверджують не факт смерті військовослужбовця, а лише факт його зникнення безвісти. Також апелянт вказує, що фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями або збройним конфліктом, може бути оголошена померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій, а до спливу цього строку не раніше шести місяців, на думку апелянта, оскільки воєнний стан в Україні не припинений, а воєнні дії тривають, звернення із такою заявою є передчасним.
24 лютого 2026 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від представника ОСОБА_1 адвоката Скрипчук О.П. в якому вона просила рішення суду першої інстанції залишити без змін а апеляційну скаргу без задоволення.
В судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник адвокат Скрипчук П., проти доводів апеляційної скарги заперечували.
Заінтересовані особи в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином, а тому колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності заінтересованих осіб.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, врахувавши аргументи, наведені у відзиві на апеляційну скаргу, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Частинами першою-третьою статті 367 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 є сином ОСОБА_4 , що підтверджено копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 (а.с.8).
Заінтересована особа ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 є дочкою ОСОБА_4 , підтверджено копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_6 (а.с.169).
Заінтересована особа ОСОБА_2 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 з 25 лютого 1995 року, що підтверджено копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_7 (а.с. 170).
За даними інформації отриманої судом від військової частини НОМЕР_2 на виконання ухвали суду від 21 лютого 2025 року:
військовослужбовець військової частини НОМЕР_2 , старший лейтенант ОСОБА_4 , був зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_2 наказом командира №3 від 25.02,2022 року;
відповідно до бойового розпорядження командира НОМЕР_8 омпбр №442 від 25.05.2022 року, зведена рота у складі якої перебував командир першого взводу першої зведеної роти військової частини НОМЕР_2 , старший лейтенант ОСОБА_4 , була передана у підпорядкування командира 13 омпб, для посилення підрозділів на передньому краю оборони;
ІНФОРМАЦІЯ_3, під час виконання бойового завдання, в районі безпосереднього зіткнення з противником, старший лейтенант ОСОБА_4 , зник безвісти в районі н.п. Покровське та АДРЕСА_2 ;
Згідно алгоритму дій, командиром військової частини НОМЕР_2 було призначено службове розслідування, а також повідомлено правоохоронні органи;
сповіщення про зникнення безвісти військовослужбовця було направлено фельд`єгерською службою Держспецзв`язку до ІНФОРМАЦІЯ_6 (сповіщення №5, вих..№1047 від 28.05.2022 року);
20.07.2022 року було завершено службове розслідування. Військовослужбовця військової частини НОМЕР_2 , старшого лейтенанта ОСОБА_4 визнано таким, що зник безвісти за особливих обставин - під час виконання обов`язків військової служби, в районі ведення бойових дій, під час захисту Батьківщини. (Наказ про результати службового розслідування №424 від 20.07.2022). (т.1 а.с.193-194).
За даними повідомлення командира військової частини НОМЕР_2 підполковника ОСОБА_15 про подію від 08.06.2022 року : командиру військової частини НОМЕР_1 , начальнику ІНФОРМАЦІЯ_7 , керівнику Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил (в порядку ст. 24 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України) : ІНФОРМАЦІЯ_3 від ТВО командира зведеної роти військової частини НОМЕР_2 сержанта ОСОБА_6 надійшла доповідб за фактом зниклого безвісти старшого лейтенанта ОСОБА_4 ; відповідно до бойового розпорядження командира НОМЕР_8 омпбр №442 від 25.05.2022 року зведена рота була передана в підпорядкування командиру 13 омпб для посилення підрозділів на передньому краю оборони. З ІНФОРМАЦІЯ_3 під час виконання бойового завдання, в районі безпосереднього зіткнення з противником, старший лейтенант ОСОБА_4 вважається таким, що зник безвісти в районі Покровське та Яковлівка; ведуться пошукові дії військовослужбовця; військовослужбовець призваний під час загальної мобілізації старший лейтенант ОСОБА_4 , командир першого взводу першої зведеної роти в\ч НОМЕР_2 , ІПН НОМЕР_3 , освіта вищп, ІНФОРМАЦІЯ_2 , зарахований до списків особового складу в\ч НОМЕР_2 наказом командира військової частини НОМЕР_2 №3 від 25.02.2022, одружений. Дружина ОСОБА_2 , домашня адреса: АДРЕСА_3 командир військової частини НОМЕР_2 .(т.1 а.с.196-197).
Заявник ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_8 від побратимів його батька , а саме - ОСОБА_9 , ОСОБА_8 отримав повідомлення про загибель батька.
02.08.2022 року зареєстроване кримінальне провадження №12022100010001809 за ч. 1 ст. 115 КК України з наступною фабулою: До Голосіївського УП ГУНП у м. Києві надійшла заява від ОСОБА_1 про те, що приблизно з 26.05.2022 року приблизно з 00 год. 39 хв. він втратив зв`язок із рідним батьком ОСОБА_4 , відповідно до повідомлення ВЧ НОМЕР_9 під час виконання бойового завданняи зник безвісти в районі населеного пункту Покровське , Бахмутського району Донецької області (т.1 а.с.4).
За даними наказу №424 від 20 липня 2022 року про результати службового розслідуванн проведеного відповідно до вимог статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 року №608 (зі змінами) зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13.12.2017 року №1503/31371, та наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 09.06.2022, №240 «Про призначення службового розслідуваня», командиром військової частини НОМЕР_2 підполковником ОСОБА_16 було проведене службове розслідування з метою уточнення причин та умов зникнення за особливими обставинами 27 травня 2022 року військовослужбовців, в тому числі й командира 1 стрілецького взводу 1 зведеної роти військової частини НОМЕР_2 старшого лейтенанта ОСОБА_4 , беручи до уваги висновки, наведені в акті службового розслідування від 30 травня 2022 року, командир військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_17 наказав: вважати зникнення старшого лейтенанта ОСОБА_4 , командира взводу мінометної батареї (командира взводу зведеної роит), молодшого командира взводу мінометної батареї (командира стрілецького взводу зведеної стрілецької роти) старшого лейтенанта ОСОБА_4 таким, що сталось за особливих обставин - під час виконання ним обов`язків військової служби, в районі бойових дій та пов`язане із захистом Батьківщини. (т.1 а.с.198-200).
Зазначеним наказом також наказано:
начальнику групи логістики військової частини у відповідності до Порядку списання військового майна у Збройних Силах України та Державній спеціальній службі на транспорту , затвердженого наказом Міністерства оборони України 29 березня 2021 року №81, організувати списання стрілецької зброї, втраченої в ході воєнних (бойових) дій яка була закріплена за старшим лейтенантом ОСОБА_4 ;
вважати, що члени сім`ї, батьки та утриманці зниклих безвісти за особливих обставин командира взводу мінометної батареї (командира стрілецького взводу зведеної стрілецької роти) старшого лейтенанта ОСОБА_4 - мають право на отримання грошового забезпечення відповідно до пункту 3 розділу ХХХ Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям ЗС України та деяким іншим особам, затвердженого наказом МОУ від 07.06.2018 №260, та Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 р. №884;
звернутися до вищого командування військової частини НОМЕР_2 з поданням щодо зарахування командира взводу мінометної батареї (командира взводу зведеної стрілецької роти) старшого лейтенанта ОСОБА_4 у розпорядження посадових осіб відповідно до пункту 116 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 р. №1153/2008;
копію матеріалів службового розслідування направити до Національної поліції України, до Об`єднаного Центру пошуку та звільнення полонених Служби безпеки України;
проінформувати про зникнення командира взводу мінометної батареї (командира взводу зведеної стрілецької роти) старшого лейтенанта ОСОБА_4 Національне інформаційне бюро та Уповноваженого з питань осіб, зниклих безвісти за особливих обставин .
Наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 21.08.2022 року №180 старшого лейтенанта ОСОБА_4 , командира 3 мінометного взводу мінометної батерії, відповідно до наказу начальника Регіонального управління Сил територіальної оборони « ІНФОРМАЦІЯ_9 » (по особовому складу) №148 від від 16.08.2022, увільнено від займаної посади та зараховано у розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 (а.с.201).
Допитаний у судовому засіданні суду першої інстанції свідок ОСОБА_9 , котрий надав суду підтвердження, що він дійсно у період з 25 травня по 02 червня 2022 року брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в Донецькій області в районі населеного пункту Бахмут підтвердив суду, що у ніч з з 26 на 27 травня 2022 року виконував бойове завдання під кероівництвом ОСОБА_4 . Вони перебували в селі Покровське і був наказ зайняти інші позиції. Вони рухалися вздовж лісової посадки і відстрілювалися, в цей же час ОСОБА_18 був розстріляний з кулеметної черги, отримане поранення було несумісним з життям, він загинув на місці, його тіло винести не було можливості, оскільки ворожий обстріл тривав.
З огляду на встановлені судом обставини, суд дійшов висновку, що старший сержант ОСОБА_4 не є військовослужбовцем, який добровільно здався в полон, самовільно залишив в/ч НОМЕР_2 або місце несення служби у складі першого взводу першої зведеної роти військової частини НОМЕР_2 у східній частині Донецького оперативного району або дезертував зі ЗСУ.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення відповідає.
Рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).
Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).
Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.
Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.
Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).
Здійснення правосуддя на засадах верховенства права забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів»).
Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала, що, як правило, суб`єкт може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту його права чи інтересу. Такий спосіб здебільшого випливає із суті правового регулювання відповідних спірних правовідносин (постанови від 23 листопада 2021 року в справі № 359/3373/16-ц (пункт 143), від 25 січня 2022 року в справі № 143/591/20 (пункт 8.31), від 18 січня 2023 року в справі № 488/2807/17 (пункт 86)).
Спосіб захисту порушеного права повинен бути таким, що найефективніше захищає або відновлює порушене право позивача, тобто повинен бути належним. Належний спосіб захисту повинен гарантувати особі повне відновлення порушеного права та/або можливість отримання нею відповідного відшкодування (пункт 8.54 постанови Великої Палати Верховного Суду від 11 січня 2022 року в справі № 910/10784/16 (провадження № 12-30гс21)).
Велика Палата Верховного Суду неодноразово виснувала, що обрання позивачем неналежного або неефективного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови в позові (постанови від 29 вересня 2020 року в справі № 378/596/16 (пункт 77), від 19 січня 2021 року в справі № 916/1415/19 (пункт 6.21), від 02 лютого 2021 року в справі № 925/642/19 (пункт 52), від 15 вересня 2022 року в справі № 910/12525/20 (пункт 148)).
Звертаючись до суду із заявою про встановлення факту смерті батька, заявник послався на частину другу статті 317 ЦПК України.
Порядок розгляду судом справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, передбачений Главою 6 Розділу IV ЦПК України «Окреме провадження».
Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України встановлення фактів, що мають юридичне значення, здійснюється в порядку окремого провадження. Особливістю окремого провадження є те, що воно спрямоване на з`ясування необхідних фактів за відсутності правового спору.
Чинний ЦПК України містить чотири процедури, наслідком якої є ухвалення судового рішення, на підставі якого органами державної реєстрації актів цивільного стану може бути видано свідоцтво про смерть, зокрема:
- встановлення факту смерті особи в певний час в разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті (пункт 8 частини першої статті 315 ЦПК України);
- встановлення факту смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру (пункт 9 частини першої статті 315 ЦПК України);
- встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України або на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан (стаття 317 ЦПК України);
- визнання фізичної особи померлою (статті 305-309 ЦПК України).
Згідно з частинами третьою-четвертою статті 49 ЦК України державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Відповідно частини першої статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.
Водночас пункт 1 розділу 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 18 жовтня 2000 року за № 719/4940, деталізує положення статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та встановлює, що підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о) установленої форми; б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о) установленої форми; в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.
Відповідно до абзацу другого частини першої статті 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника.
Справи про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, розглядаються невідкладно з дня надходження відповідної заяви до суду (частина друга статті 317 ЦПК України).
У заяві повинно бути зазначено, який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів (частини перша-друга статті 318 ЦПК України).
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо особливостей провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи в умовах воєнного чи надзвичайного стану та на тимчасово окупованих територіях» розширено перелік територій, щодо яких поширюється дія статті 317 ЦПК України. На сьогодні до них належать території, на яких введено воєнний чи надзвичайний стан, або тимчасово окуповані території України, визначені такими відповідно до законодавства.
Враховуючи, що Указом Президента України воєнний стан уведено із 05 год 30 хв 24 лютого 2022 року на території України, дія такого спрощеного порядку поширюється на встановлення юридичних фактів, що відбулись на всій території України. Здебільшого цей спрощений порядок застосовується у зоні воєнних дій та на тимчасово окупованих територіях України, оскільки на таких територіях не функціонують відповідні органи, які можуть зафіксувати факт смерті.
Підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які достовірно свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин.
Доказами, що підтверджують факт смерті особи в умовах воєнного стану або на тимчасово окупованій території України, зокрема, можуть бути: письмові докази; речові докази, зокрема звуко- і відеозаписи; висновки експертів; копії лікарського свідоцтва/довідки про смерть; пояснення свідків, що можуть підтвердити ті обставини, на які посилається заявник; довідки з військкомату або від командира військової частини (у випадку загибелі військовослужбовців); заяви до правоохоронних органів про зникнення особи, зокрема в обставинах, що загрожували їй смертю.
Статтею 306 ЦПК України передбачено, що у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.
За змістом частин другої-третьої статті 46 ЦК України фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій.
З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті (див.: постанова Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2024 року у справі № 755/11021/22).
Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Проаналізувавши наведені норми та конкретні обставини справи, суд першої інстанції, з висновком, якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення вимог заяви про оголошення ОСОБА_4 померлим.
Апеляційний суд відхиляє доводи Міністерства оборони України про передчасність звернення ОСОБА_19 з цією заявою та висновку суду про оголошення особи померлою внаслідок недотримання строків, встановлених частиною другою статті 46 ЦК України, через те, що воєнні дії на території, де зник безвісті чоловік заявника, не завершені.
Верховний Суд у постанові від 11 квітня 2019 року у справі № 490/342/17 зазначив про те, якщо особа пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, у такому випадку вона може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. При цьому, суду надано право оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. Про такий саме правовий висновок зазначено і в постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2024 року у справі № 755/11021/22).
Подія, за якої безвісно зник військовослужбовець ОСОБА_4 , сталася ІНФОРМАЦІЯ_3 , а із заявою про визнання особи загиблою ОСОБА_1 звернувся 04 квітня 2023 року, тобто станом на час розгляду справи минуло більше шести місяців від подій, за яких ОСОБА_4 зник безвісті.
Стверджуючи про наявність бойових дій на території, де зник безвісті батько заявника, що свідчить про передчасність звернення із заявою про оголошення фізичної особи померлою, Міністерство оборони України не врахувало наступне.
Воєнний стан це конкретний правовий режим, який запроваджується у випадку загрози або фактичного нападу на країну іншою державою чи навіть кількома державами. Воєнні дії це організоване застосування військ, сил і засобів для воєнних операцій на суші, на морі, в повітрі, тощо.
У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 з 24 лютого 2022 року на території України було введено воєнний стан, який триває і на даний час.
Як вбачається зі змісту підпункту 2.2 «Донецька область» пункту 1 «Території активних бойових дій» Переліку територій, на яких ведуться або велися бойові дії чи тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого наказом Міністерства розвитку громад та територій України № 376 від 28 лютого 2025 року, селище Покровське Покровської селищної ради віднесене до території активних бойових дій із датою початку бойових дій 24 лютого 2022 року та датою завершення бойових дій 12 грудня 2023 року. 
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11 грудня 2024 року у справі № 755/11021/22 зазначила, що для з`ясування змісту припису речення другого частини другої статті 46 ЦК України з урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців» використовує телеологічний (цільовий) спосіб тлумачення норми права. Телеологічний (цільовий) спосіб тлумачення норм права зосереджується на цілі та призначенні законодавчого припису, враховуючи права й законні інтереси суб`єктів і суспільні інтереси.
Мета досліджуваної правової норми полягає у забезпеченні балансу між правовою визначеністю та захистом прав зниклої особи. З одного боку, законодавець хоче запобігти поспішному оголошенню особи померлою, оскільки це може спричинити значні правові наслідки, як-от відкриття спадщини. З іншого - потреба у відновленні правової визначеності стає особливо актуальною у випадках зникнення в умовах активних бойових дій, коли значно зростає ризик загибелі.
Правова мета встановлення спеціальних строків полягає в тому, що визначені частиною другою статті 46 ЦК України два роки від дня закінчення воєнних дій, збройного конфлікту або шість місяців потрібні для розшуку особи та вжиття заходів для її повернення із зони воєнних дій, збройного конфлікту або з інших держав і територій. Дворічний або шестимісячний строки обумовлені тим, що в багатьох випадках під час воєнних дій, збройних конфліктів загибель або зникнення осіб відбувається в умовах невизначеності, на територіях, де тривають активні бойові дії, або в тимчасово окупованих регіонах, що ускладнює вирішення питання розшуку фізичної особи. І навіть за наявності цих строків очевидність щодо зникнення безвісти або загибелі особи може залишатися невідомою. Однак саме для розв`язання таких проблем і застосовуються юридичні фікції.
Речення друге частини другої статті 46 ЦК України не конкретизує обставини, за яких суд може застосувати скорочений шестимісячний строк замість дворічного, зазначеного у реченні першому цієї частини. Водночас суд може послатися на шестимісячний строк у разі наявності істотних підстав для припущення, що фізична особа загинула внаслідок воєнних дій, збройного конфлікту, і без обґрунтованих підстав очікувати, що з часом обставини зміняться або з`являться нові дані щодо місцезнаходження цієї особи.
Отже, визначені статтею 46 ЦК України строки спрямовані виключно на те, щоб запобігти ситуації, в якій передчасно буде визнано померлою особу, яка зникла в умовах невизначеності на територіях, де тривають активні бойові дії. Проте, за доводами апеляційної скарги, Міністерство оборони України не стверджує, що ОСОБА_4 може бути живим, перебувати у полоні або на тимчасово окупованих територіях, а його загибель є неочевидною тощо.
За наявності припущень про факт смерті фізичної особи, у тому числі у зв`язку з воєнними діями, без достовірних доказів, які свідчать про цей факт, правильним буде звернення до суду із заявою про оголошення судом особи померлою (частина друга статті 46 ЦК України) (див.: постанови Верховного Суду від 28 лютого 2024 року у справі № 506/358/22; від 13 березня 2024 року у справі № 204/7924/23, від 24 грудня 2025 року у справі № 692/95/25, від 24 грудня 2025 року у справі 205/16123/24 та інші).
Громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина. Оголошення судом громадянина померлим усуває невизначеність у правовідносинах за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме (див.: постанову Верховного Суду від 26 лютого 2024 року у справі № 686/9938/23).
Зміст проведеного військовою частиною НОМЕР_2 службового розслідування свідчить про можливе встановлення обставин загибелі ОСОБА_20 ІНФОРМАЦІЯ_3 в районі населеного пункту Покровське, Бахмутського району Донецької області у ході бойових дій під час виконання обов`язків військової служби, пов`язаної із захистом Батьківщини. 
Тобто по суті вирішеної заяви ОСОБА_1 Міністерство оборони України не доводить, що у суду були відсутні достатні підстави вважати, що на основі доказів у цій справі ОСОБА_4 з надзвичайно великою вірогідністю є дійсно померлим (загиблим).
Отже, обставини зникнення ОСОБА_4 дають підстави припускати його загибель під час виконання бойового завдання, а тому у суду наявні підстави для визнання особи померлою.
Аналіз наведених правових норм та встановлених обставин дає колегії суддів підстави для висновку, що розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин і нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, дослідив наявні у справі докази і дав їм належну правову оцінку, дійшов обґрунтованого висновку.
Доводи апеляційної скарги в їх сукупності не можуть бути підставою для скасування законного і обґрунтованого судового рішення, оскільки по своїй суті зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції щодо установлення обставин справи, які були предметом дослідження й оцінки судом. Аргументи, зазначені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції, були перевірені судом першої інстанції, їм судом надана мотивована оцінка.
Згідно з підпунктом б), в) пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 травня 2020 року в справі № 530/1731/16-ц (провадження № 61-39028св18) зроблено висновок, що: «у разі, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Разом із тим, у випадку, якщо судом касаційної інстанції скасовано судові рішення з передачею справи на розгляд до суду першої/апеляційної інстанції, то розподіл суми судових витрат здійснюється тим судом, який ухвалює остаточне рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат».
Тому, з урахуванням висновку щодо суті апеляційної скарги, розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, здійснюється тим судом, який ухвалює (ухвалив) остаточне рішення у справі, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.
Оскільки Київський апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення а рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 26 травня 2025 року- без змін, розподіл судових витрат Київським апеляційним судом не здійснюється.
Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 369, 374, 375, 381, 382, 383, 390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України  -залишити без задоволення.
Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 26 травня 2025 року- залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач А. М. Стрижеус

Судді: Л. Д. Поливач

О. І. Шкоріна