ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/303/25 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
Судді-доповідача: Бужак Н.П.
Суддів: Кобаля М.І., Файдюка В.В.
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 28 травня 2025 року, суддя Терлецька О.О., у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення,-

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просив:
1. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 262540014653 від 25.10.2024 р. про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.
2. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати ОСОБА_1 згідно записів в трудовій книжці НОМЕР_1 від 04.05.1985 р.:
- до пільгового стажу за Списком № 1 періодів роботи з 04.05.1985 р. по 05.04.1988 р. на орендному підприємстві Шахтопрохідне управління-10 (ШПУ-10) комбінату «Луганскшахтострой» різноробочим 3 розряду з повним робочим днем під землею та з 05.04.1988 р. по 29.12.1997 р. на орендному підприємстві Шахтопрохідне управління-10 (ШПУ-10) комбінату «Луганскшахтострой» машиністом підземних установок (МПУ) 3 розряду з повним робочим днем під землею;
- до загального страхового стажу періодів роботи з 02.11.1998 р. по 10.09.2009 р. на приватному підприємстві «ДК», з 24.09.2009 р. по 24.01.2022 р. на ТОВ «Чорнобиль Енерго».
3. Призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах у відповідності до закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 р. згідно його заяви від 19.02.2024 р.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 28 травня 2025 року адміністративний позов задоволено в повному обсязі.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 262540014653 від 25.10.2024 р. про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати ОСОБА_1 згідно записів в трудовій книжці НОМЕР_1 від 04.05.1985 р.:
- до пільгового стажу за Списком № 1 періодів роботи з 04.05.1985 р. по 05.04.1988 р. на орендному підприємстві Шахтопрохідне управління-10 (ШПУ-10) комбінату «Луганскшахтострой» різноробочим 3 розряду з повним робочим днем під землею та з 05.04.1988 р. по 29.12.1997 р. на орендному підприємстві Шахтопрохідне управління-10 (ШПУ-10) комбінату «Луганскшахтострой» машиністом підземних установок (МПУ) 3 розряду з повним робочим днем під землею;
- до загального страхового стажу періодів роботи з 02.11.1998 р. по 10.09.2009 р. на приватному підприємстві «ДК», з 24.09.2009 р. по 24.01.2022 р. на ТОВ «Чорнобиль Енерго».
Призначено ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах у відповідності до закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 р. згідно його заяви від 19.02.2024 р.
Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) витрати зі сплати судового збору в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 (двадцять) копійок.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, Головне управління Пенсійного Фонду України в Харківській області звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовну відмовити повністю. 
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Частиною 2 статті 311 КАС України визначено, що якщо під час письмового провадження за наявними у справі матеріалами суд апеляційної інстанції дійде висновку про те, що справу необхідно розглядати у судовому засіданні, то він призначає її до апеляційного розгляду в судовому засіданні.
Колегія суддів, враховуючи обставини даної справи, а також те, що апеляційну скаргу подано на рішення, перегляд якого можливий за наявними у справі матеріалами на підставі наявних у ній доказів, не вбачає підстав проведення розгляду апеляційної скарги за участю учасників справи у відкритому судовому засіданні.
В матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін у розгляді справи не обов`язкова.
З огляду на викладене, колегія суддів визнала можливим розглянути справу в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що 19.02.2024 р. ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (Оболонський район) з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
28.02.2024 року за принципом екстериторіальності заяву позивача було опрацьовано Головним управлінням ПФУ в Харківській області та прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії № 262540014653.
Згідно даного рішення позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах (підземні гірничі роботи) відповідно до закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю у ОСОБА_1 необхідного страхового та пільгового стажу, передбаченого ч.3 ст. 114 закону № 1058.
Вказане рішення оскаржено позивачем в судовому порядку. 
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2024 року по справі № 520/11580/24 визнано протиправним та скасоване рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 262540014653 від 28.02.2024 року про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву позивача від 19.02.2024 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах з урахуванням висновків суду.
Відповідач повторно розглянув заяву позивача від 19.02.2024 р. та прийняв рішення № 262540014653, яким відмовив у ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.
Вказану відмову мотивовано тим, що пільговий стаж позивача неможливо обчислити, оскільки ним не надані довідки, які підтверджують зайнятість на гірничих роботах або в металургійному виробництві.
Вважаючи рішення відповідача про відмову у призначенні пенсії протипраним та таким, що суперечать нормам чинним законодавством, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.
В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
За змістом пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел врегульовані положеннями Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон України № 1058-IV).
Частиною першою статті 26 Закону №1058 визначено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років, з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років; з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років.
Згідно зі ст. 24 Закону №1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
У відповідності до ч. 1 ст. 114 Закону №1058 право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті.
Згідно з абзацом 1 пункту «а» та пунктом «б» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-XII, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах та працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Відповідно до пункту 2 розділу XV Прикінцеві положення Закону №1058-ІV, пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.
Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ та Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року - основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. 
Згідно пункту 3 Порядку № 637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
У п. 20 Порядку № 637 вказано, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5 до Порядку).
З аналізу вказаних вище положень Порядку № 637 слідує, що надання уточнюючої довідки підприємства, установи, організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або за відсутності необхідних записів у трудовій книжці, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.
При цьому, основним документом для підтвердження трудового стажу є трудова книжка, що також закріплено у ст. 62 закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-ХІІ.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 16.09.2022 року у справі № 560/1399/19.
Як свідчать матеріали справи, записи в трудовій книжці позивача про періоди роботи з 04.05.1985 р. по 29.12.1997 р. виконано без перекреслень, виправлень, у чіткій послідовності та відповідності дат, які завірені підписом та печаткою роботодавця з посиланням на номери наказів.
Окрім того, зазначено, що ОСОБА_1 виконував роботи з повним робочим днем під землею.
Посади, на яких працював позивач у період з 04.05.1985 р. по 29.12.1997 р., віднесені до Списків № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, що були чинними у вказані періоди роботи Позивача (постанова Ради міністрів СРСР від 22.08.1956 №1173; постанова Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 №10; постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 року № 162; постанови Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36; постанови Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 року № 461).
Таким чином, як вірно зазначено судом першої інстанції, записи про період роботи з 04.05.1985 р. по 29.12.1997 р., зазначені в трудовій книжці позивача, підтверджують наявність в нього пільгового трудового стажу, який складає 12 років 7 місяців 26 днів, а тому відмова пенсійного органу в обчисленні пільгового стажу та вимога про надання довідок про підтвердження зайнятості позивача на гірничих роботах для встановлення факту наявності в нього пільгового стажу є незаконною.
Крім того в оскаржуваному рішенні відповідач вказав, що на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.08.2024 року по справі №520/11580/24 враховано всі періоди роботи позивача відповідно до трудової книжки НОМЕР_1 від 04.05.1985 р.
Разом з тим, як зауважено судом першої інстанції, відповідно до розрахунку стажу роботи (форма РС-право), доданого до оскаржуваного рішення № 262540014653 від 25.10.2024 р., відповідач зарахував возивачу тільки 4 роки страхового стажу, незважаючи на те, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 30.08.2024 року по справі №520/11580/24 встановлено, що ОСОБА_1 згідно трудової книжки підтверджені всі спірні періоди роботи та вони повинні бути враховані посадовими особами органу Пенсійного фонду України.
Так, в трудовій книжці позивача, копія якої надавалась як відповідачу так і до Харківського окружного адміністративного суду по справі № 520/11580/24, зроблені наступні записи щодо роботи вимог ОСОБА_1 :
- з 04.05.1985 р. по 05.04.1988 р. на орендному підприємстві Шахтопрохідне управління-10 (ШПУ-10) комбінату «Луганскшахтострой» різноробочим 3 розряду з повним робочим днем під землею;
- з 05.04.1988 р. по 29.12.1997 р. на орендному підприємстві Шахтопрохідне управління-10 (ШПУ-10) комбінату «Луганскшахтострой» машиністом підземних установок (МПУ) 3 розряду з повним робочим днем під землею;
- з 08.01.1998 р. по 02.11.1998 р. адміністративним помічником представництва англійської фірми «Ренп Ксерокс» в Україні;
- з 02.11.1998 р. по 10.09.2009 р. офіс-менеджером приватного підприємства «ДК»;
- з 24.09.2009 р. по 24.01.2022 р. директором ТОВ «Чорнобиль-Енерго».
Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірно висновку, що страховий стаж позивача складає 34 роки 7 місяців 30 днів, з них пільговий стаж складає 12 років 7 місяців 26 днів, що дає право вимог ОСОБА_1 на призначення та отримання пенсії згідно положень п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Разом з тим, однією з підстав для відмови у підтвердженні стажу позивача стала відсутність довідок, які підтверджують зайнятість на гірничих роботах або в металургійному виробництві.
При цьому, частиною 3 статті 44 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року №1058-IV передбачено, що органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.
Згідно пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.
Пунктом 4.7. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 передбачено, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію. Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.
Таким чином, позивач вчинив належні дії та подав усі наявні в нього документи, необхідні для призначення пенсії на пільгових умовах, тоді як відповідачем не вчинялись будь-які дії щодо витребування необхідних документів.
Отже, не вчинення органами Пенсійного фонду України таких дій, на думку суду, не покладає надмірного тягаря та обов`язку на позивача, оскільки надані останнім документи містять усі необхідні реквізити та відомості, які дають право позивачу для зарахування спірних періодів до його пільгового стажу.
Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним, підстави для його скасування відсутні, так як суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив заяву у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.
При цьому судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення Київського окружного адміністративного суду від 28 травня 2025 року.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 28 травня 2025 року - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк, визначений ст. 329 КАС України.

Суддя-доповідач: Бужак Н.П.

Судді: Кобаль М.І.

Файдюк В.В.