Справа № 548/473/26
Провадження № 2/548/437/26
Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.04.2026 Хорольський районний суд Полтавської області в складі:
головуючого - судді Старокожка В.П.,
за участю секретаря судового засідання - Скрипніченко М.І., 
розглянувши у приміщенні суду м. Хорола у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю ''Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів", представник позивача Король Владислав Анатолійович, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами,
В С Т А Н О В И В:
Позиція позивача та відповідача, процесуальні дії, вчинені по справі.
Представник позивача 09.03.2026, діючи в інтересах свого довірителя, звернулася до Хорольського районного суду Полтавської області з позовною заявою до відповідачки про стягнення заборгованості за кредитними договорами.
На обґрунтування позовних вимог зазначила, що 28.05.2025 між ТОВ "Селфі Кредит" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 2334287.
На підставі договору факторингу № 23122025/1 від 23.12.2025, укладеного між ТОВ "Селфі Кредит" та ТОВ "Європейська агенція з повернення боргів'', до останнього перейшло право вимоги, зокрема, за договором № 2334287 від 28.05.2025.
У зв`язку із невиконанням відповідачкою умов договору, заборгованість останньої перед позивачем становить 34400,00 грн, яка складається із: заборгованості за основною сумою боргу - 10000,00 грн; заборгованості за відсотками - 19400,00 грн; 5000,00 грн - заборгованість за пенею.
Посилаючись на те, що відповідачка свої зобов`язання за договором не виконала, позивач просить стягнути із ОСОБА_1 на свою користь вказану заборгованість в повному обсязі.
Крім того, 23.05.2025 між ТОВ "Мілоан" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 6398386.
18.09.2025 між ТОВ "Мілоан" та ТОВ "Європейська агенція з повернення боргів'' укладено договір факторингу № 18092025, в результаті чого до останнього перейшло право вимоги, зокрема, за договором № 6398386 від 23.05.2025.
У зв`язку із невиконанням відповідачкою умов договору, заборгованість останньої перед позивачем становить 18901,00 грн, яка складається із: заборгованості за основною сумою боргу - 7000,00 грн; заборгованості за комісією за надання кредиту - 21,00 грн, 5880,00 грн - заборгованості за комісією з обслуговування кредиту, 6000,00 грн - заборгованості за неустойкою (штрафами). Посилаючись на те, що відповідачка свої зобов`язання за договором не виконала, позивач просить стягнути із ОСОБА_1 на свою користь вказану заборгованість в повному обсязі.
Крім того, 11.05.2025 між ТОВ "Авентус Україна" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 9040789.
24.12.2025 між ТОВ "Авентус Україна" та ТОВ "Європейська агенція з повернення боргів'' укладено договір факторингу № 24122025/3, відповідно до якого до останнього перейшло право вимоги, зокрема, за договором № 9040789 від 11.05.2025.
У зв`язку із невиконанням відповідачем умов договору, заборгованість останньої перед позивачем становить 17455,00 грн, яка складається із: заборгованості за основною сумою боргу - 5500,00 грн; заборгованості за відсотками - 5620,00 грн, заборгованості за штрафами - 6335,00 грн. Посилаючись на те, що відповідачка свої зобов`язання за договором не виконала, позивач просить стягнути із ОСОБА_1 на свою користь вказану заборгованість в повному обсязі.
Ураховуючи вищевикладене, позивач просить стягнути на свою користь із ОСОБА_1 загальну заборгованість в сумі 70455,00 грн та судові витрати.
Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.03.2026 позовну заяву було передано для розгляду судді Старокожку В.П.
Ухвалою судді від 12.03.2026 було відкрито провадження у вказаній цивільній справі і призначено її до судового розгляду у межах спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.
Станом на дату розгляду справи на адресу суду відзив від відповідачки не надходив.
Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідачка та/або позивач до суду не подавали.
Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Відповідно до ч. 2 ст. 128 ЦПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою.
При цьому, суд зазначає, що відповідно до п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.
Згідно з ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів, надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.
Пунктом 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України передбачено, що днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Отже, слід вважати відповідачку ОСОБА_1 належним чином повідомленою про відкриття провадження у справі, оскільки відповідні судові документи, що повернулися до суду із відміткою про відсутність адресата, надіслані безпосередньо за місцем її реєстрації - АДРЕСА_1 .
Представник позивача у позовній заяві прохала про розгляд справи в спрощеному позовному провадженні за її відсутності. 
Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, доходить висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з такого.
Фактичні обставини, встановлені судом.
Судом встановлено, що 28.05.2025 між ТОВ "Селфі Кредит" та ОСОБА_1 у електронній формі було укладено кредитний договір № 2334287 про надання споживчого кредиту за продуктом "NewShort'', відповідно до умов якого відповідачка отримала кошти в сумі 10000,00 грн на строк 360 днів, тобто до 23.05.2026, безготівковим шляхом, стандартна процентна ставка - 1,00 % в день.
Кредитодавцем кошти позичальниці ОСОБА_1 перераховані 28.05.2025 в сумі 10000,00 грн на вказану ним банківську картку, що підтверджується копією повідомлення ТОВ "Пейтек" від 26.12.2025 за вих. № 20251226-2442.
На підставі договору факторингу № 23122025/1 від 23.12.2025, укладеного між ТОВ "Селфі Кредит" та ТОВ "Європейська агенція з повернення боргів'', до останнього перейшло право вимоги, зокрема, за договором № 2334287 від 28.05.2025, що підтверджується копією цього договору факторингу та витягу із реєстру боржників до нього від 23.12.2025.
Згідно із вказаним витягом та розрахунком заборгованості за зазначеним кредитним договором за період з 28.05.2025 по 22.12.2025 заборгованість ОСОБА_1 перед позивачем становить 34400,00 грн, яка складається із: заборгованості за основною сумою боргу - 10000,00 грн; заборгованості за відсотками - 19400,00 грн; 5000,00 грн - заборгованість за пенею. Як вбачається із вказаних письмових доказів та позовної заяви, нарахування подальшої заборгованості позивачем по вказаному кредитному договору після укладення договору факторингу не здійснювалися. 
Крім того, 23.05.2025 між ТОВ "Мілоан" та ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит № 6398386, відповідно до умов якого відповідачка отримала кошти в сумі 7000,00 грн строком на 345 днів, тобто до 23.05.2026, безготівковим шляхом на вказану позичальницею банківську картку, процентна ставка - 0,0010% річних, одноразова комісія за видачу кредиту - 21,00 грн, комісія за обслуговування кредиту - 14% від суми кредиту в перший день кожного наступного розрахункового періоду за попередній розрахунковий період (крім останнього), що встановлені графіком платежів, вцілому становить 21560,00 грн за весь період кредитування.
Відповідно до копії платіжного доручення № 154238107 від 23.05.2025 ТОВ "Мілоан" перерахувало ОСОБА_1 кредитні кошти в сумі 7000,00 грн на вказану нею банківську картку № НОМЕР_1 .
18.09.2025 між ТОВ "Мілоан" та ТОВ "Європейська агенція з повернення боргів'' укладено договір факторингу № 18092025, у результаті чого до останнього перейшло право вимоги, зокрема, за договором № 6398386 від 23.05.2025, що підтверджується копією цього договору факторингу та витягу із реєстру боржників від 18.09.2025 до вказаного договору від 23.05.2025. Згідно із вказаним витягом та розрахунком заборгованості за зазначеним договором заборгованість ОСОБА_1 перед позивачем становить 18901,00 грн, яка складається із: заборгованості за основною сумою боргу - 7000,00 грн; заборгованості за комісією за надання кредиту - 21,00 грн, 5880,00 грн - заборгованості за комісією з обслуговування кредиту, 6000,00 грн - заборгованості за неустойкою (штрафами). 
Як вбачається із вказаних письмових доказів та позовної заяви, нарахування подальшої заборгованості позивачем по вказаному кредитному договору після укладення договору факторингу не здійснювалися. 
Крім того, 11.05.2025 між ТОВ "Авентус Україна" та ОСОБА_1 у електронній формі було укладено договір № 9040789, відповідно до умов якого відповідачка отримала кошти в сумі 3500,00 грн на строк 360 днів, тобто до 06.05.2026, безготівковим шляхом, що були перераховані на вказану позичальником банківську картку, стандартна процентна ставка - 1,00 % в день. Також 14.05.2025 між сторонами укладено додаткову угоду № 9040789 до цього договору, відповідно до умов якої збільшено суму кредиту на 2000,00 грн, у зв`язку із чим загальна сума кредиту склала 5500,00 грн, строк дії договору та інші умови не змінилися.
Як вбачається із повідомлення ТОВ "Фінансова компанія "Контрактовий Дім" від 30.12.2025 за вих. № 19024, на банківську карту позичальниці № НОМЕР_1 на виконання вказаного кредитного договору та додаткової угоди до нього 11.05.2025 перераховано кошти в сумі 3500,00 грн, 14.05.2025 - 2000,00 грн. 
24.12.2025 між ТОВ "Авентус Україна" та ТОВ "Європейська агенція з повернення боргів'' укладено договір факторингу № 24122025/3, відповідно до якого до останнього перейшло право вимоги, зокрема, за договором № 9040789 від 11.05.2025, що підтверджується копією цього договору факторингу та витягу із реєстру боржників до вказаного договору від 24.12.2025. Згідно із вказаним витягом та розрахунком заборгованості за зазначеним договором заборгованість ОСОБА_1 перед позивачем становить 17455,00 грн, яка складається із: заборгованості за основною сумою боргу - 5500,00 грн; заборгованості за відсотками - 5620,00 грн, заборгованості за штрафами - 6335,00 грн. Посилаючись на те, що відповідачка свої зобов`язання за договором не виконала, позивач просить стягнути із ОСОБА_1 на свою користь вказану заборгованість в повному обсязі.
З урахуванням вищевикладеного позивач просить стягнути на свою користь із ОСОБА_1 загальну заборгованість в сумі 70455,00 грн та судові витрати.
Відзив на позов від відповідачки не надходив.
Норми права, застосовані судом.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Частиною 3 статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з п.1 ч. 2 ст.11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до ч.1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо: - його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони; - воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку; - він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно із ст. 12 ЗУ ''Про електронну комерцію'', якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Відповідно до ч. 12 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Згідно із статтею 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою.
Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.
Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
У частині другій статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
З правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 23.09.2015 року у справі №6-979цс15 слідує, що за змістом вказаних вище положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним.
У відповідності до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином до умов договору, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускаються, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти(кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Частиною 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно достатті 1048 цього Кодексу.
Згідно із ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми (ч.1 ст.1047 ЦК України).
Частиною 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Мотивована оцінка аргументів сторін.
Факт існування кредитних відносин між сторонами підтверджується копіями досліджених судом: кредитних договорів № 2334287 від 28.05.2025, № 6398386 від 23.05.2025 та № 9040789 від 11.05.2025 та додаткової угоди до нього від 14.05.2025, укладених в електронній формі, підписаних відповідачкою у день укладення за допомогою одноразового ідентифікатора та копіями договорів факторингу від 23.12.2025, 18.09.2025 та 24.12.2025, відповідно до яких позивач набув права вимоги до відповідачки за вказаними кредитними договорами.
Відповідно до умов вищевказаних кредитних договорів, між сторонами було чітко визначено строк їхньої дії та терміни, у які відповідач мав би повернути отримані кошти та сплатити відсотки та інші платежі за користування ними. 
Суду ні позивачем, ні відповідачкою не надано доказів погашення заборгованості за цими договорами останнім як первісним кредиторам, так і позивачеві.
Судом встановлено, що за усіма кредитними договорами заборгованість за тілом кредиту (сумою кредиту) та відсотками за користування ними нарахована на момент відступлення прав вимоги, у межах строку дії договору та на умовах, які передбачені кредитними договорами, у подальшому жодні нарахування позивачем не здійснювалися. Правомірно також нараховані комісії за видачу кредиту та за користування і обслуговування кредиту за договором № 6398386 від 23.05.2025, відповідачкою розрахунок заборгованості не спростований, альтернативного розрахунку не надано.
За таких умов суд доходить висновку про задоволення позову в частині позовних вимог, що стосуються стягнення із відповідачки тіла кредиту та відсотків за кристування ним за кредитним договором № 2334287 від 28.05.2025, що становить 29400,00 грн, яка складається із тіла кредиту - 10000,00 грн та відсотків - 19400,00 грн.
Також підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 6398386 від 23.05.2025, що становить 12901,00 грн, яка складається із тіла кредиту - 7000,00 грн, одноразової комісії за видачу кредиту - 21,00 грн та комісії за його обслуговування - 5880,00 грн.
Крім того, підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 9040789 від 11.05.2025 та додатковою угодою до нього від 14.05.2025, яка становить 11120,00 грн, що складається із заборгованості за тілом кредиту - 5500,00 грн, відсотків за користування ним - 5620,00 грн.
Суд вважає за необхідне зазначити, що строк дії всіх кредитних договорів на момент звернення позивача до суду не закінчився, однак заборгованість, яка нарахована позивачем у частині відсотків за користування кредитними коштами, обрахована з моменту видачі кредитів та до моменту отримання права вимоги останнім за цими договорами до ОСОБА_1 . Тобто позивач не прохає суд про стягнення відсотків за весь період дії договорів достроково. 
Щодо стягнення заборгованості за пенею (штрафом) по обох вищевказаних кредитних договорах, суд доходить висновку про таке.
Відповідно до ЗУ ''Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану'' від 15.03.2022, а також п. 18 Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Також, Верховний Суд у своїй постанові від 31.01.2024 № 183/7850/22 (61-14740св23) зазначив тлумачення п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, що свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань: в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Ці наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч. 2 ст. 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.
Кредитні договори між сторонами укладені у 2025 році, діяли до 2026 року, тобто в період дії в Україні воєнного стану. Норма закону, яка передбачає списання кредитодавцем нарахованих неустойки (штрафу, пені) включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, наразі дії і не скасована. Тому суд доходить висновку, що нарахування позивачем відповідачу пені (штрафу) у сумі відповідно 5000,00 грн, 6000,00 грн та 6335,00 грн за цими договорами є неправомірним, а відтак задоволенню не підлягає.
Отже, з урахуванням вищевикладеного, суд доходить висновку про часткове задоволення позову та стягнення із відповідачки ОСОБА_1 на користь позивача загальної заборгованості в сумі 53421,00 грн, що складається із: 
- заборгованості за кредитним договором № 2334287 від 28.05.2025, що становить 29400,00 грн, яка складається із тіла кредиту - 10000,00 грн та відсотків - 19400,00 грн;
- заборгованості за кредитним договором № 6398386 від 23.05.2025, що становить 12901,00 грн, яка складається із тіла кредиту - 7000,00 грн, одноразової комісії за видачу кредиту - 21,00 грн та комісії за його обслуговування - 5880,00 грн;
- заборгованості за кредитним договором № 9040789 від 11.05.2025 та додатковою угодою до нього від 14.05.2025, яка становить 11120,00 грн, що складається із заборгованості за тілом кредиту - 5500,00 грн, відсотків за користування ним - 5620,00 грн.
У іншій частині позовних вимог про стягнення заборгованості за вказаними договорами слід відмовити з вищевикладених підстав.
Розподіл судових витрат між сторонами.
Згідно із ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. 
Відповідно до ч. ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У позовній заяві позивач вказує на те, що ним понесено судові витрати в розмірі 3328,00 грн згідно з платіжною інструкцією № 154463 від 20.02.2026 по сплаті судового збору та витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів та їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів - в розмірі 0,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1514,00 грн.
Зважаючи на те, що позов підлягає задоволенню частково, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 75,50% сплаченого позивачем судового збору на підставі платіжної інструкції № 154463 від 20.02.2026, що становить 2512,64 грн.
Щодо іншої частини судових витрат, на які вказує позивач в сумі 1514,00 грн, суд констатує, що позивачем не надано доказів на підтвердження їх понесення, тому в стягненні цієї частини судових витрат із відповідачки слід відмовити.
Керуючись ст. ст. 509, 526, 530, 610-612, 1050, 1082 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 76, 77, 81, 141, 258, 259, 263-265, 268, 277-279, 354 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
позов товариства з обмеженою відповідальністю ''Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів", представник позивача Король Владислав Анатолійович, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю ''Фінансова компанія ''Європейська агенція з повернення боргів'' заборгованість в загальній сумі 53421 (п`ятдесят три тисячі чотириста двадцять одна) грн 00 коп, що складається із:
- заборгованості за кредитним договором № 2334287 від 28.05.2025, що становить 29400,00 грн, яка складається із тіла кредиту - 10000,00 грн та відсотків - 19400,00 грн;
- заборгованості за кредитним договором № 6398386 від 23.05.2025, що становить 12901,00 грн, яка складається із тіла кредиту - 7000,00 грн, одноразової комісії за видачу кредиту - 21,00 грн та комісії за його обслуговування - 5880,00 грн;
- заборгованості за кредитним договором № 9040789 від 11.05.2025 та додатковою угодою до нього від 14.05.2025, яка становить 11120,00 грн, що складається із заборгованості за тілом кредиту - 5500,00 грн, відсотків за користування ним - 5620,00 грн.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю ''Фінансова компанія ''Європейська агенція з повернення боргів'' 2512 (дві тисячі п`ятсот дванадцять) грн 64 коп понесених ним судових витрат по сплаті судового збору.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 

Учасники справи: 
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів", адреса: м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30, код ЄДРПОУ 35625014.
Відповідачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Головуючий