Справа № 367/14910/25
Провадження № 2/373/899/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)
12 червня 2026 року         м. Переяслав
Переяславський міськрайонний суд Київської області 
під головуванням судді    Свояк Д.В.,
за участі секретарки    Хоменко Н.І.
розглянув цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон плюс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача:
Представник позивача звернувся до суду з вимогами: стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 62552,45 грн; стягнути з відповідачки понесені судові витрати.
Позовні вимоги обґрунтовані ти, що 25.02.2025 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачкою був укладений договір кредитної лінії №217357060, згідно з умовами якого відповідачка отримала кредит в розмірі 20481,00 грн шляхом переказу на банківську картку позичальника № НОМЕР_1 зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 0,98% за кожен день користування кредитом.
29.04.2025 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога»передало право вимоги за вказаним кредитним договором позивачу, договір факторингу №МВ-ТП/33.
Відповідачка порушила умови кредитного договору та має прострочену заборгованість в сумі 62552,45 грн, яка складається із заборгованості по кредиту – 20481,00 грн; заборгованість за відсотками – 40842,59 грн; суми прострочених платежів за комісією- 128,86 грн.
Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі: 
Ухвалою суду від 06.03.2026 відкрито провадження в цій справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. 
Ухвалою суду від 21.04.2026 у справі призначено судове засідання.
Ухвалою суду від 19.05.2026 відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про витребування доказів.
В судове засідання сторони не з`явились, про дату розгляду справи повідомлені, в матеріалах справи міститься клопотання представника позивача про розгляд справи за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
У зв`язку з цим, відповідно до вимог ст.280, 281 ЦПК України, судом ухвалено здійснювати заочний розгляд справи.
Судом встановлено наступні обставини:
25.02.2025 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачкою було укладено договір кредитної лінії №217357060, відповідно до умов якого відповідачці надано кредит у розмірі 20481,00 грн шляхом переказу на рахунок відповідачки № НОМЕР_1 , строком на 30 днів, зі сплатою 0,98% за кожен день користування кредитом. 
Крім того, 08.07.2024 відповідачкою було акцептовано додаткову угоду №1 до зазначеного договору.
До позову додані копії паспорту споживчого кредиту, заявки на отримання грошових коштів в кредит, порядок укладення фінансовою компанією договорів у вигляді електронного документу.
До позову додані правила надання коштів товариством.
До позову додані довідки ТОВ «ПрофітГід» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» про перерахування коштів відповідачці відповідно до кредитного договору №217357060 від 25.02.2025.
До позову додано копію договору факторингу №МВ-ТП/33, укладеного 29.04.2025 між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», за умовами якого останнє зобов`язалось відступити фактору права вимоги за переліком в реєстрі прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором.
Також до позовної заяви представником позивача додано копії витягу з реєстру боржників до договору факторингу, платіжної інструкції №1455 від 14.05.2025. 
Відповідно до розрахунку, складеного ТОВ «Таліон плюс», заборгованість відповідачки за кредитним договором №217357060 від 25.02.2025 станом на 22.09.2025 складає 727921,95 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням – 20481,00 грн, заборгованість за відсотками – 40842,59 грн, заборгованість за комісією – 1228,86 грн, неустойка – 10240,50 грн.
До позову додане повідомлення ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» про відступлення права вимоги.
Норми права, застосовані судом:
Відповідно до ч. 4 ст. 42 Конституції України держава захищає права споживачів.
Згідно з ч. 1 ст. 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників.
Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частиною 3 ст.203 ЦК України визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.
Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
За нормами ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до норм ст. 526, 527, 530, 610, ч.1 ст.612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Статтею 78 ЦПК України визначено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Стаття 80 ЦПК України визначає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно з ч. 1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Як передбачено ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Оцінка аргументів сторін, доказів. 
При оцінці доказів та аргументів суд враховує положення ч. 8 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» нечіткі або двозначні положення договору тлумачить на користь відповідача, як споживача послуг позивача.
Судом встановлено, що підписавши кредитний договір №497736-КС-001 та додаткову угоду №1, відповідачка прийняла умови надання всіх послуг, зокрема, строк кредитування, плату за кредит, порядок погашення кредиту, відповідальність.
Позивачем було передано відповідачці на виконання договору, визначену в ньому суму коштів, що підтверджується довідкою ТОВ «ПрофітГід», де вказано необхідну інформацію для ідентифікації цього платежу, як такого, що здійснений на виконання договору №217357060 від 25.02.2025 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачкою. Тобто позивачем доведено, що між сторонами було підписано цей договір, позивачем передано відповідачці за цим договором кошти у порядку, визначеному в ньому.
Відповідачкою не було дотримано умов договору та не погашено вчасно заборгованість.
Разом з тим, розмір заборгованості, зазначений в позові та розрахунку заборгованості, не відповідає умовам договору в частині нарахування відсотків за користування позикою.
Відповідно до висновку Верховного Суду, зробленого у постанові від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України.
Так, в договорі визначено суму кредиту у розмірі 20481,00 грн, сторонами підтверджено строк кредиту 30 днів зі сплатою відсотків у розмірі 0,98%.
Аналогічний строк кредиту зазначений і в заявці на отримання коштів в кредит від 25.02.2025.
Будь-яких доказів наявності обставин щодо продовження строку кредитування та зміни процентної ставки, суду не надано.
З врахуванням викладеного проценти за користування кредитними коштами можуть бути нараховані лише протягом терміну, на який були надані кредитні кошти, а тому розмір заборгованості за відсотками за користування кредитними коштами за цим договором з врахуванням умов договору щодо розміру денного відсотку за користування коштами складає 6021,41 грн (20481/100х0,98%х30).
Отже, погоджений сторонами розмір заборгованості за кредитним договором №217357060 від 25.02.2025 становить 27731,27 грн, а саме: 20481,00 грн – заборгованість за кредитом, 6021,41 грн – заборгованість за відсотками, 1228,86 грн – заборгованість за комісією.
За таких обставин позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за кредитним договором, підлягають частковому задоволенню.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір та інші судові витрати покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн, як передбачено ст.4 ЗУ «Про судовий збір». 
Ціна позову, визначена позивачем сумою стягнення 62552,45 грн. 
Оскільки, суд частково задовольняє вимоги – на суму 27731,27 грн, що становить 44 % від ціни позову, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню 1065,86 грн (2422,40:100 х 44%) судових витрат.
Представником позивача заявлено вимогу про стягнення з відповідачки витрат на правову допомогу у розмірі 5000,00 грн.
На підтвердження витрат на правничу допомогу до заяви долучено копії договору №5 від 02.12.2024 про надання правничої допомоги, додаткової угоди №2148 від 06.11.2025, акту приймання-передачі справ на надання правничої допомоги№ 5 від 02.12.2025, довіреності №90/1 від 14.02.2025, платіжної інструкції №167 від 06.11.2025, ордеру на надання правничої допомоги від 02.12.2024, свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Відповідно до ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У постанові Верховного Суду від 01.09.2021 у справі № 178/1522/18 зазначено, що при визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема у рішеннях від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України, від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
За результатом оцінки доказів суд дійшов висновку, що витрати на правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн відповідатимуть критерію реальності таких витрат та розумності їхнього розміру.
Керуючись ст. 263 – 265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон плюс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон плюс» заборгованість за кредитним договором №217357060 від 25.02.2025 в розмірі 27731 (двадцять сім тисяч сімсот тридцять одна) грн 27 коп., що складається із заборгованості за кредитом в розмірі 20481 (двадцять тисяч чотириста вісімдесят одна) грн 00 коп., заборгованості за відсотками за користування кредитом у розмірі 6021 (шість тисяч двадцять одна) грн 41 коп., заборгованості за комісією в розмірі 1228 (одна тисяча двісті двадцять вісім) грн 86 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон плюс» судовий збір в розмірі 1065 (одна тисяча шістдесят п`ять) грн 86 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 (три тисячі) грн 00 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд – якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повні найменування сторін та інших учасників справи:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Таліон плюс», код ЄДРПОУ 39700642, місцезнаходження: вул.Жабинського, 13, м. Чернігів, 014017;
ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання:  АДРЕСА_1 .

Суддя Д. В. Свояк