ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2026 року	м. Одеса	Справа № 916/3547/24	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Богатиря К.В.
суддів: Павленко Н.А., Савицького Я.Ф.

секретар судового засідання Шаповал А.В.

за участю представників учасників справи:
Від Акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» - адвокат Перевозник П.М. 
Від Товариства з обмеженою відповідальністю «ОССОЙО ЮГ» - адвокат Гудименко Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу: Товариства з обмеженою відповідальністю «ОССОЙО ЮГ»
на рішення Господарського суду Одеської області від 18.03.2026, суддя суду першої інстанції Невінгловська Ю.М., м. Одеса, повний текст рішення складено та підписано 30.03.2026
по справі №916/3547/24
за позовом Акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України»
до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «ОССОЙО ЮГ»
про зобов`язання вчинити певні дії,
за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОССОЙО ЮГ»
до відповідача Акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України»
про стягнення 1 799 916,89 грн, -

ВСТАНОВИВ:

Описова частина.
Акціонерне товариство «Державна продовольчо-зернова корпорація України» звернулося до Господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОССОЙО ЮГ» про зобов`язання відповідача повернути 1 194 562 кг кукурудзи 3 класу вартістю 14 735 736,19 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані неповерненням відповідачем зерна на вимогу позивача, зокрема на вимогу від 22.05.2024 №130-4-19/1263, станом на дату звернення з якою, як і з листами від 22.05.2024 №130-4-19/1261, №130-4-19/1262, позивач не мав заборгованості перед відповідачем за надані послуги та здійснив переплату.
ТОВ «ОССОЙО ЮГ» звернулось до Господарського суду Одеської області із зустрічним позовом до АТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" про стягнення плати за фактичний час зберігання зернових (з 07.05.2024 по 30.09.2024 обидві дати включно) у розмірі 1 799 916,89 грн (з урахуванням заяв про збільшення зустрічних позовних вимог).
Зустрічні позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем за зустрічним позовом свого обов`язку щодо внесення плати за весь фактичний час зберігання зерна, який у нього виник після закінчення строку дії укладеного договору, а саме з 01.11.2023.
Рішенням Господарського суду Одеської області від 27.01.2025, первісну позовну заяву Акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» задоволено повністю; зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю «ОССОЙО ЮГ» повернути Акціонерному товариству «Державна продовольчо-зернова корпорація України» 1 194 562 кг кукурудзи 3 класу вартістю 14 735 736,19 грн. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ОССОЙО ЮГ» на користь Акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 028,00 грн; зустрічну позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ОССОЙО ЮГ» – задоволено повністю. Стягнуто з Акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОССОЙО ЮГ» плату за фактичний час зберігання зернових (з 07.05.2024 по 30.09.2024 обидві дати включно) у розмірі 1 799 916,89 грн та витрати по сплаті судового збору у розмірі 21 599,01 грн.
Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 23.07.2025 у справі №916/3547/24 рішення Господарського суду Одеської області від 27.01.2025 по справі №916/3547/24 залишено без змін.
Постановою Касаційного господарського суду Верховного Суду від 24.09.2025 касаційну скаргу Акціонерне товариство «Державна продовольчо-зернова корпорація України» задоволено частково. Постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 23.07.2025 та рішення Господарського суду Одеської області від 21.01.2025 у частині задоволення зустрічного позову в справі №916/3547/24 скасовано. Справу №916/3547/24 у частині зустрічних позовних вимог передано на новий розгляд до Господарського суду Одеської області.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 14.10.2025, суддею Невінгловською Ю.М. було прийнято до свого провадження справу №916/3547/24 та призначено підготовче засідання.

Короткий зміст оскаржуваного рішення суду першої інстанції.
Рішенням Господарського суду Одеської області від 18.03.2026 зустрічний позов задоволено частково; стягнуто з Акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОССОЙО ЮГ» заборгованість у розмірі 253 294,91 грн, а також витрати зі сплати судового збору в розмірі 3 039,54 грн; в решті зустрічного позову відмовлено; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ОССОЙО ЮГ» на користь Акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 27 839,21 грн та за подання касаційної скарги в розмірі 37 118,94 грн. 
Приймаючи дане рішення, суд першої інстанції вказав про наявність в АТ «ДПЗКУ» заборгованості з оплати вартості зберігання зерна за фактичний час зберігання після закінчення строку дії Договору відповідно до ч. 3 ст. 28 Закону України «Про зерно та ринок зерна в Україні», нарахованої зерновим складом за період з 07.05.2024 по 31.05.2024, згідно рахунків №241 та №242 від 02.07.2024, а саме в розмірі 253 294,91 грн. Саме такий розмір підлягає стягненню з АТ «ДПЗКУ» на користь ТОВ «ОССОЙО ЮГ».
В той же час, період з 01.06.2024 по 30.09.0224 є таким, що заявлено до стягнення безпідставно, оскільки зберігання зерна після травня 2024 було неправомірним та таким, що здійснювалось зерновим складом всупереч вимоги власника зерна про його повернення, що вказує про порушення ТОВ «ОССОЙО ЮГ» положень Закону України «Про зерно та ринок зерна в Україні».

Аргументи учасників справи.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.
До Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «ОССОЙО ЮГ» на рішення Господарського суду Одеської області від 18.03.2026 по справі №916/3547/24.
На думку апелянта, суд першої інстанції не лише не дослідив та не надав належної правової оцінки зазначеним обставинам, а й повністю проігнорував доводи ТОВ «ОССОЙО ЮГ», викладені в заявах по суті справи, зробивши помилковий висновок, який призвів до неправильного застосування ст. 35 Закону України «Про зерно та ринок зерна в Україні» та вирішення справи по суті.
Апелянт зазначив, що листи АТ «ДПЗКУ» від 22.05.2024 № 130-4-19/1261 та № 130-4-19/1262, не є належними вимогами володільця складського документа повернути зерно в розумінні ст. 35 Закону України «Про зерно та ринок зерна», оскільки АТ «ДПЗКУ» не було володільцем складського документу на зерно і строк договору складського зберігання закінчився. 
Апелянт вказав, що ненадання послуги відвантаження з будь-яких причин не може прирівнюватися до відмови від повернення зерна. А лист АТ «ДПЗКУ» від 22.05.2024 р. № 130-4-19/1263 та додані до нього лист на відвантаження від 22.05.2024 № 130-4-19/1261 та лист на відвантаження від 22.05.2024 № 130-4-19/1262 є нічим іншим, як спробою замовити окремі послуги Зернового складу на відвантаження, а не вимогами володільця складського документу на зерно про повернення зерна, що не було з`ясовано судом першої інстанції.
Апелянт зазначив, що Листи АТ «ДПЗКУ» не створюють, не змінюють та не припиняють цивільна права та обов`язки, оскільки вчинені поза межами повноважень, без підтвердження повноважень представника, та не були в подальшому схвалені дією АТ «ДПЗКУ».
Апелянт також вказав, що АТ «ДПЗКУ» як кредитор у зобов`язанні щодо відвантаження зерна не вчинив дії, до вчинення яких ТОВ «ОССОЙО ЮГ», як боржник, не могло виконати свій обов`язок з відвантаження, тому відповідно до положень ст. 613 ЦК України виконання зобов`язання з відвантаження зерна є відстроченим на час прострочення кредитора. Відстрочення виконання боржником зобов`язання з повернення зерна через прострочення кредитора не позбавляє боржника права на отримання плати за фактичний час зберігання зерна, де він є кредитором, а кредитора обов`язку зі сплати фактичного часу зберігання, де він є боржником, який став результатом його прострочення.
Крім того, апелянт вказав, що АТ «ДПЗКУ» було обізнане 17.06.2024 та 24.06.2024 про зарахування оплати, внесеної 21.05.2024 в рахунок оплати за фактичний час зберігання після закінчення строку дії договорів за новими тарифами за період 01.05.2024-06.05.2024. АТ «ДПЗКУ» жодним чином не заперечувало проти цього, а отже прийняло послуги, надані за новими тарифами. Протягом липня 2024 року зерно АТ «ДПЗКУ» продовжувало залишатися на зерновому складі без жодних заперечень зі сторони поклажодавця щодо необхідності внесення плати за фактичний час зберігання.
На думку апелянта ТОВ «ОССОЙО ЮГ» не мало фактичної можливості повернути зерно АТ «ДПЗКУ», оскільки АТ «ДПЗКУ» не оплатило послуги з відвантаження, не поставило транспортні засоби, не вчинило будь-яких інших фактичних дій для того, щоб забрати зерно з зернового складу. 
В свою чергу, АТ «ДПЗКУ» після травня 2024 року не заперечувало проти продовження перебування зерна на зерновому складі протягом більш як 2-х місяців та мовчазною згодою прийняло послуги з фактичного часу зберігання. Зерно у період з 01.06.2024 по 30.09.2024 продовжувало перебувати на зерновому складі не з вини ТОВ «ОССОЙО ЮГ», а через прострочення кредитора АТ «ДПЗКУ», тому ТОВ «ОССОЙО ЮГ» має право на стягнення плати за весь фактичний час зберігання відповідно до ч. 3 ст. 28 Закону України "Про зерно та ринок зерна в Україні" за цей період.
Керуючись викладеним вище, апелянт просить скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 18.03.2026 у справі № 916/3547/24 в частині часткової відмови від задоволення зустрічного позову та прийняти нове рішення, яким зустрічні позовні вимоги ТОВ «ОССОЙО ЮГ» задовольнити в повному обсязі.

Короткий зміст відзиву на апеляційну скаргу.
До Південно-західного апеляційного господарського суду від Акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» надійшов відзив на апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ОССОЙО ЮГ» на рішення Господарського суду Одеської області від 18.03.2026 по справі №916/3547/24.
Відповідач вказав, що рішення суду першої інстанції прийняте із врахуванням вказівок Верховного Суду, викладених у постанові від 24.09.2025 у даній справі, та з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а викладені у ньому висновки відповідають обставинам справи, що свідчить про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги.
Відповідач зазначив, що надання поклажодавцю графіку відвантаження зерна є обов`язком зернового складу, а не виконання зерновим складом такого обов`язку позбавляє поклажодавця можливості своєчасно замовити та подати транспортні засоби для завантаження зерна. АТ «ДПЗКУ» неодноразово зверталося до ТОВ «ОССОЙО ЮГ» з вимогами про повернення зерна та надання графіку його відвантаження, але було позбавлене можливості замовити та подати автотранспорт для вивезення зерна внаслідок недобросовісної та протиправної поведінки ТОВ «ОССОЙО ЮГ», яке притримувало зерно та не надавало АТ «ДПЗКУ» графіку його відвантаження .
Відповідач вказав, що ТОВ «ОССОЙО ЮГ» було зобов`язане повернути зерно на першу вимогу АТ «ДПЗКУ», незалежно від настання/ненастання будь-яких обставин, в тому числі у випадку, якщо ТОВ «ОССОЙО ЮГ» суб`єктивно вважало, що оплата за зберігання зерна здійснена неповно та/ або несвоєчасно . Невиконання приписів ст. 35 Закону України «Про зерно та ринок зерна в Україні» та ст.953 ЦК України свідчить про протиправну поведінку ТОВ «ОССОЙО ЮГ», внаслідок чого зерно залишалося на зерновому складі всупереч волі АТ «ДПЗКУ», яке було позбавлене можливості його забрати .
Відповідач також зазначив, що наявні у матеріалах справи витяги з Реєстру складських документів на зерно підтверджують оформлення та реєстрацію ТОВ «ОССОЙО ЮГ» складських квитанцій на зерно, в яких володільцем зазначене АТ «ДПЗКУ». Викладене вище спростовує твердження ТОВ «ОССОЙО ЮГ» про те, що АТ «ДПЗКУ» нібито не є володільцем складських документів на зерно, а також свідчить про недобросовісність та порушення ТОВ «ОССОЙО ЮГ» приписів ч.ч. 1, 2 ст. 37 Закону України «Про зерно та ринок зерна в Україні», згідно з якими ТОВ «ОССОЙО ЮГ» було зобов`язане видати АТ «ДПЗКУ» складські документи на зерно не пізніше наступного робочого дня, після передачі зерна на зберігання.
Відповідач вказав, що у жодному своєму листі ТОВ «ОССОЙО ЮГ» ніколи не висловлювало сумнівів чи заперечень щодо повноважень представника АТ «ДПЗКУ» Андрійчук С.А . Так само, при первісному розгляді даної справи у судах першої, апеляційної та касаційної інстанцій ТОВ «ОССОЙО ЮГ» не посилалося на відсутність повноважень у Андрійчук С.А.
Відповідач також зазначив, що з листа АТ «ДПЗКУ» від 30.08.2024 № 130-2-2714/2-19/2232 ТОВ «ОССОЙО ЮГ» було відомо про відмову АТ «ДПЗКУ» оплачувати протиправне притримання ТОВ «ОССОЙО ЮГ» зерна після травня 2024 року та підписувати відповідні акти надання послуг . Вказана позиція АТ «ДПЗКУ» є незмінною, про що ТОВ «ОССОЙО ЮГ» також було відомо з процесуальних документів, складених АТ «ДПЗКУ» та наявних у матеріалах даної справи.
Керуючись викладеним вище, відповідач просить апеляційну скаргу ТОВ «ОССОЙО ЮГ» залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Одеської області від 18.03.2026 у справі № 916/3547/24 залишити без змін.

Рух справи у суді апеляційної інстанції.
Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №916/3547/24 було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Богатир К.В., судді Поліщук Л.В., Таран С.В., що підтверджується витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.04.2026.
На момент надходження апеляційної скарги, матеріали справи №916/3547/24 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду не надходили.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.04.2026 відкладено вирішення питання про можливість відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ОССОЙО ЮГ» на рішення Господарського суду Одеської області від 18.03.2026 по справі №916/3547/24 до надходження матеріалів справи на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду; доручено Господарському суду Одеської області невідкладно надіслати матеріали справи №916/3547/24 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду.
До Південно-західного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №916/3547/24.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 29.04.2026 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ОССОЙО ЮГ» на рішення Господарського суду Одеської області від 18.03.2026 по справі №916/3547/24 - залишено без руху; встановлено Товариству з обмеженою відповідальністю «ОССОЙО ЮГ» строк для усунення недоліків при поданні апеляційної скарги шляхом надання Південно-західному апеляційному господарському суду доказів сплати судового збору у розмірі, встановленому законом – протягом 10 днів з дня вручення цієї ухвали; роз`яснено апелянту, що при невиконанні вимог даної ухвали, апеляційна скарга вважається неподаною та повертається апелянту.
До Південно-західного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «ОССОЙО ЮГ» надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги, до якої були додані докази сплати судового збору у розмірі, встановленому законом.
Таким чином, недоліки апеляційної скарги були усунуті.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 07.05.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ОССОЙО ЮГ» на рішення Господарського суду Одеської області від 18.03.2026 по справі №916/3547/24; встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, а також будь-яких заяв чи клопотань з процесуальних питань до 22.05.2026; призначено справу №916/3547/24 до розгляду на 28.05.2026 о 14:00; встановлено, що засідання відбудеться у приміщенні Південно-західного апеляційного господарського суду за адресою: м. Одеса, пр. Шевченка, 29, зал судових засідань № 7, 3-ій поверх; явка представників учасників справи не визнавалася обов`язковою; роз`яснено учасникам судового провадження їх право подавати до суду заяви про розгляд справ у їхній відсутності за наявними в справі матеріалами; роз`яснено учасникам судового провадження їх право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду у тому числі із застосуванням власних технічних засобів.
28.05.2026 у судовому засіданні прийняв участь представник Акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» - адвокат Перевозник П.М. та представник Товариства з обмеженою відповідальністю «ОССОЙО ЮГ» - адвокат Гудименко Ю.О.

Фактичні обставини, встановлені судом.
20.10.2021 між позивачем за зустрічним позовом, як зерновим складом, та відповідачем за зустрічним позовом, як поклажодавцем, укладено договір складського зберігання №15/3.
Пунктом 1.1. Договору передбачено, що Поклажодавець зобов`язаний передати зерно, а Зерновий склад зобов`язаний прийняти його на зберігання на умовах, визначених Договором.
Відповідно до п. 11.1. Договору в редакції Додаткової угоди №11 від 31.08.2023, строк зберігання зерна – до подання Поклажодавцем вимоги про його повернення, але у будь-якому випадку, повернення усіх зернових, олійних та зернобобових культур Поклажодавцю відбувається не пізніше « 31» жовтня 2023 року (граничний строк зберігання).
Згідно з п. 15.1. Договору в редакції Додаткової угоди №11 від 31.08.2023 р., Договір набирає чинності з моменту його укладання і діє до « 31» жовтня 2023 року включно, а в частині розрахунків – до повного виконання. У частині виконання зобов`язань про нерозголошення конфіденційної інформації – згідно відповідних умов Договору.
Аналогічний термін (строк) зберігання визначений сторонами у п. 27 Додаткової угоди №1 в редакції Додаткової угоди №11 від 31.08.2023 р.
Як з`ясовано судом та визнається сторонами у справі, на виконання умов укладеного Договору складського зберігання зерна від 20.10.2021, Акціонерне товариство “Державна продовольчо-зернова корпорація України” передало на зберігання Товариству з обмеженою відповідальністю “ОССОЙО ЮГ” зерно 109662 кг кукурудзи 3 класу - на зерновому складі за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Маршала Бірюзова, 16; 1084900 кг кукурудзи 3 класу - на зерновому складі за адресою: Одеська область, білгород-Дністровський р-н, с. Олексіївка, вул. Вокзальна, 12-А.
Після закінчення строку дії Договору його продовжено не було, проте зерно АТ «ДПЗКУ», надане на зберігання ТОВ «ОССОЙО ЮГ», продовжило зберігатися на зерновому складі.
Так, в матеріалах справи наявні рахунки на оплату складені ТОВ «ОССОЙО ЮГ» за фактичний час зберігання після закінчення строку дії договору, відповідно до ч. 3 ст. 28 Закону України «Про зерно та ринок зерна в Україні», які були направлені та отримані АТ «ДПЗКУ» разом із розрахунком плати за фактичний час зберігання після закінчення строку дії договору відповідно до ч. 3 ст. 28 Закону України «Про зерно та ринок зерна в Україні», а саме наступні (т.2, а.с.23-47):
- рахунок №119 від 14.03.2024 на суму 497 187,97 грн (розраховано за період зберігання 01.11.2023 – 13.03.2024 на вагу 1 084 900,00 кг);
- рахунок №120 від 14.03.2024 на суму 50 255,90 грн (розраховано за період зберігання 01.11.2023 – 13.03.2024 на вагу 109 662,00 кг);
- рахунок №154 від 09.04.2024 на суму 9 751,15 грн (розраховано за період зберігання 14.03.2024 – 08.04.2024 на вагу 109 662,00 кг);
- рахунок №155 від 09.04.2024 на суму 96 469,31 грн (розраховано за період зберігання 14.03.2024 – 08.04.2024 на вагу 1 084 900,00 кг);
- рахунок №167 від 19.04.2024 на суму 5250,62 грн (розраховано за період зберігання 09.04.2024 – 22.04.2024 на вагу 109 662,00 кг);
- рахунок №168 від 19.04.2024 на суму 51 945,01 грн (розраховано за період зберігання 09.04.2024 – 22.04.2024 на вагу 1 084 900,00 кг).
Також в матеріалах справи наявні докази проведення оплати АТ «ДПЗКУ» за вказаними рахунками, а саме згідно наступних платіжних інструкцій (т.2, а.с.48-51,64-65)
- №101 від 24.04.2024 на суму 50 255,90 грн, призначення платежу – сплата за зберігання кукурудзи 3 клас зг. рах. №120 від 14.03.2024 в т.ч. ПДВ 20% 8375,98 грн, не є замовником;
- №102 від 24.04.2024 на суму 96 469,31 грн, призначення платежу – сплата за зберігання кукурудзи 3 клас зг. рах. №155 від 09.04.2024 в т.ч. ПДВ 20% 16 078,22 грн, не є замовником;
- №104 від 24.04.2024 на суму 497 187,97 грн, призначення платежу – сплата за зберігання кукурудзи 3 клас зг. рах. №119 від 14.03.2024 в т.ч. ПДВ 20% 82 864,66 грн, не є замовником;
- №106 від 24.04.2024 на суму 9 751,15 грн, призначення платежу – сплата за зберігання кукурудзи 3 клас зг. рах. №154 від 09.04.2024 в т.ч. ПДВ 20% 1625,19 грн, не є замовником;161 
- №161 від 21.05.2024 на суму 51 945,01 грн, призначення платежу – сплата за зберігання кукурудзи 3 клас зг. рах. №168 від 19.04.2024 в т.ч. ПДВ 20% 8657,50 грн, не є замовником;
- №162 від 21.05.2024 на суму 5250,62 грн, призначення платежу – сплата за зберігання кукурудзи 3 клас зг. рах. №167 від 19.04.2024 в т.ч. ПДВ 20% 875,10 грн, не є замовником.
За господарські операції зі зберігання зерна по вищезазначеним рахункам було направлено та зареєстровано податкові накладні в Єдиному державному реєстрі податкових накладних (т.2, а.с.52-63).
Відповідно до Наказу ТОВ «ОССОЙО ЮГ» №4-ОС від 24.04.2024 «Про встановлення тарифів на послуги зернового складу», у зв`язку з ростом інфляції, рівнем заробітної плати, цін на енергетичні, матеріальні та інші ресурси, з метою приведення тарифів на послуги зернового складу у відповідність до економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво введено в дію з 01.05.2024 нові тарифи на послуги зернового складу.
Даний наказ було направлено АТ «ДПЗКУ» разом із додатком №1 (Тарифи на послуги зернового складу) (т.2, а.с.70-72).
Також в матеріалах справи наявні Акти надання послуг за фактичний час зберігання після закінчення строку дії договору відповідно до ч. 3 ст. 28 Закону України «Про зерно та ринок зерна в Україні», які були направлені на адресу АТ «ДПЗКУ» 17.06.2024 та отримані ним 24.06.2024 (т.2, а.с.73-89), а саме:
- акт надання послуг №187 від 24.04.2024 на суму 497 187,97 грн (розраховано за період зберігання 01.11.2023 – 13.03.2024 на вагу 1 084 900,00 кг);
- акт надання послуг №188 від 24.04.2024 на суму 50 255,90 грн (розраховано за період зберігання 01.11.2023 – 13.03.2024 на вагу 109 662,00 кг);
- акт надання послуг №189 від 24.04.2024 на суму 9 751,15 грн (розраховано за період зберігання 14.03.2024 – 08.04.2024 на вагу 109 662,00 кг);
- акт надання послуг №190 від 24.04.2024 на суму 96 469,31 грн (розраховано за період зберігання 14.03.2024 – 08.04.2024 на вагу 1 084 900,00 кг);
- акт надання послуг №225 від 24.04.2024 на суму 5 250,62 грн (розраховано за період зберігання 09.04.2024 – 22.04.2024 на вагу 109 662,00 кг);
- акт надання послуг №226 від 21.05.2024 на суму 51 945,05 грн (розраховано за період зберігання 09.04.2024 – 22.04.2024 на вагу 1 084 900,00 кг);
- акт надання послуг №227 від 21.05.2024 на суму 3000,35 грн (розраховано за період зберігання 23.04.2024 – 30.04.2024 на вагу 109 662,00 кг);
- акт надання послуг №228 від 21.05.2024 на суму 29 682,86 грн (розраховано за період зберігання 23.04.2024 – 30.04.2024 на вагу 1 084 900,00 кг);
- акт надання послуг №231 від 21.05.2024 на суму 6911,03 грн (розраховано за період зберігання 01.05.2024 – 06.05.2024 на вагу 109 662,00 кг);
- акт надання послуг №232 від 21.05.2024 на суму 68 371,64 грн (розраховано за період зберігання 01.05.2024 – 06.05.2024 на вагу 1 084 900,00 кг).
Вказані Акти та розрахунок плати були направлені на адресу АТ «ДПЗКУ» та вручено одержувачу особисто.
За господарські операції зі зберігання зерна по вищезазначеним актам було направлено та зареєстровано податкові накладні в Єдиному державному реєстрі податкових накладних (т.2, а.с.90-107).
АТ «ДПЗКУ» звернулося до ТОВ «ОССОЙО ЮГ» із листом за №130-4-19/537 від 06.03.2024, в якому вказано, що АТ «ДПЗКУ» зобов`язується в найкоротші терміни погасити існуючу заборгованість за договором та оплатити послуги ТОВ «ОССОЙО ЮГ», надані після 31.10.2023. Також АТ «ДПЗКУ» даним листом просило ТОВ «ОССОЙО ЮГ» погодити відвантаження кукурудзи 3-го класу в березні 2024 року і надати можливий графік відвантаження.
ТОВ «ОССОЙО ЮГ» направило на адресу АТ «ДПЗКУ» лист №23 від 14.03.2024, яким зокрема повідомило, що погодження відвантаження та надання будь-яких графіків відвантаження можливо виключно після сплати фактичної заборгованості та штрафних санкцій, а також внесення поклажодавцем плати за весь фактичний час зберігання зерна після спливу граничного строку зберігання з листопада 2023 року по березень 2024 року включно, оплатою послуг по відвантаженню зерна.
АТ «ДПЗКУ» звернулося до ТОВ «ОССОЙО ЮГ» із листом за №130-4-19/812 від 04.04.2024 (т.3, а.с.75-79), в якому, з метою здійснення останнім відвантаження зерна АТ «ДПЗКУ», що перебувало в ТОВ «ОССОЙО ЮГ» на зберіганні, повідомило інформацію для складення товарно-транспортних накладних та просило надати рахунки на оплату послуг по відвантаженню та зберіганню зерна АТ «ДПЗКУ» на дату відвантаження. Даний лист підписано В.о. провідного експерта відділу закупівель управління закупівель департаменту торгівельно-закупівельної діяльності АТ «ДПЗКУ» Світланою Андрійчук.
До даного листа було додано заяви на відвантаження зерна та довіреність АТ «ДПЗКУ» за №106 від 28.03.2024 щодо надання повноважень Андрійчук С.А.
Так відповідно до даної Довіреності №106 від 20.03.2024, якою АТ «ДПЗКУ» в особі голови правління Гапчича Д.М. уповноважило в.о. провідного експерта відділу закупівель управління закупівель департаменту торгівельно-закупівельної діяльності Андрійчук С.А. представляти інтереси Товариства на підприємствах, в установах та організаціях усіх форм власності, при цьому повірена має право:
Укладати (підписувати) договори, угоди, контракти тощо, що стосуються складського зберігання зернових, олійних та інших сільськогосподарських культур загальною вартістю не більше ніж 10 000 000,00 грн в межах одного договору;
- укладати регламенти обліку операцій з власним зерном, затверджені відповідним наказом Товариства;
- підписувати будь-які додаткові угоди та додатки до вищевказаних договорів (у тому числі, але не обмежуючись, специфікації, протоколи узгодження ціни, додаткові угоди про внесення змін чи розірвання договорів тощо), довіреності на отримання товарно-матеріальних цінностей (типової форми №М-2), акти приймання-передачі зернових, олійних та інших сільськогосподарських культур, акти звірок, акти приймання-передачі, виконаних робіт/наданих послуг згідно договорів, угод, контрактів тощо, що стосується складського зберігання зернових, олійних та інших сільськогосподарських культур, акти-розрахунки згідно договорів складського зберігання та регламентів обілку операцій з власним зерном в межах убутку в масі до 1 % від партії зерна, що зазначено в акті-розрахунку;
- отримувати складські квитанції, картки аналізу, необхідні для отримання, зберігання та подальшого продажу зернових, олійних та інших сільськогосподарських культур, листи-клопотання та довіреності на відвантаження зернових, олійних та інших сільськогосподарських культур;
- в межах вищевказаних повноважень підписувати, подавати та отримувати листи, заяви, звернення, телеграми та інші документи з питань, що передбачені цією довіреністю.
Дана довіреність чинна до 01.07.2024 включно.
Даний лист було отримано ТОВ «ОССОЙО ЮГ» та листом за №26 від 09.04.2024 надано відповідь, якою повідомило, що погодження та здійснення відвантаження зернових без жодних гарантій щодо кількісних та якісних показників, можливо виключно після внесення АТ «ДПЗКУ» плати за весь фактичний час зберігання зерна, а також сплати останнім штрафних санкцій за неналежне виконання грошових зобов`язань (т.3, а.с.80-82).
Також відповідно до листа АТ «ДПЗКУ» №130-4-19/1263 від 22.05.2024 АТ «ДПЗКУ» повідомило ТОВ «ОССОЙО ЮГ» щодо сплати 21.05.2024 рахунків за зберігання кукурудзи 3 класу №367 від 19.04.2024, №168 від 19.04.2024 та внесення предоплати за зберігання кукурудзи 3 класу за період 23.04.2024 – 31.05.2024. Даним листом АТ «ДПЗКУ» просило впродовж 3 -х днів (не пізніше 25.05.2024) надати письмовий графік відвантаження Товару, а також просило надати:
- рахунки на оплату послуг по відвантаженню кукурудзи 3-го класу, яка належить АТ «ДПЗКУ» та знаходиться на зберіганні за адресами:
- Одеська обл., м. Білгород-Дністровський, вул. маршала Бірюзова 16 (виробнича дільниця №1) у кількості – 109 662 кг;
- Одеська обл., Білгород-Дністровський р-н., с. Олексіївка, вул. Вокзальна, 12А, (виробнича дільниця №2) у кількості – 1 084 900 кг.
Разом із даним листом АТ «ДПЗКУ» направлено ТОВ «ОССОЙО ЮГ» листи на відвантаження зерна №130-4-19/1261 від 22.05.2024 та №130-4-19/1262 від 22.05.2024, а також копії платіжних інструкцій №161, 162, 165, 168.
Даний лист, а також листи на відвантаження підписано В.о. провідного експерта відділу закупівель управління закупівель департаменту торгівельно-закупівельної діяльності АТ «ДПЗКУ» Світланою Андрійчук.
Відповідно до Листів відвантаження, в них було викладено інформацію, необхідну для складання товаротранспортних накладних, а саме інформація про замовника, перевізника вантажовідправника, вантажоодержувача та пункту розвантаження, також датою початку відвантаження зазначено з 30.05.2024.
Листом за №35 від 24.05.2024 ТОВ «ОССОЙО ЮГ» повідомило АТ «ДПЗКУ» про неврахування платежів, здійснених у якості передплати за період з 23.04.2024 – 31.05.2024 на загальну суму 159 330,69 грн, та що частину з таких платежів, а саме 51 364,80 грн було зараховано на підставі ч. 1 ст. 534 ЦК України, як сплату АТ «ДПЗКУ» пені за неналежне виконання поклажодавцем грошових зобов`язань відповідно до претензії №22 від 14.03.2024, та просило надати лист про зміну призначення платежу на суму 51 364,80 грн, та надати лист про повернення помилково перерахованих коштів з обов`язковим зазначенням усіх реквізитів. Також з даним листом було надано копію Наказу ТОВ «ОССОЙО» №4-ОС від 24.04.2024 з додатком (Тарифи на послуги зернового складу). 
Крім того в матеріалах справи наявні копії платіжних інструкцій, за якими АТ «ДПЗКУ» здійснило сплату грошових коштів ТОВ «ОССОЙО ЮГ», а саме №165 від 21.05.2024 на суму 14 626,72 грн, призначення платежу – «передоплата зберігання кукурудзи 3 клас за період з 23.04.2024 – 31.05.2024 в т.ч. ПДВ 20 % 2437,79 грн», та №168 від 21.05.2024 на суму 144 703,96 грн, призначення платежу – «передоплата зберігання кукурудзи 3 клас за період з 23.04.2024 – 31.05.2024 в т.ч. ПДВ 20 % 24 117,33 грн» (т.2, а.с.66-67).
АТ «ДПЗКУ» направлено ТОВ «ОССОЙО ЮГ» листи №130-4-19/1639 від 28.06.2024 та №130-4-19/1640 від 28.06.2024, в яких просило надати письмовий графік відвантаження кукурудзи 3-го класу, яка належить АТ «ДПЗКУ» для подальшого відвантаження автомобільним транспортом.
У даних листах була наявна інформація для товаротранспортних накладних, а саме найменування замовника, перевізника, вантажовідправника, вантажоодержувача та пункт розвантаження.
Листом за №55 від 04.07.2024 ТОВ «ОССОЙО» у відповідь на лист АТ «ДПЗКУ» від 28.06.2024 вих.№130-4-19/1639 та лист від 28.06.2024 вих.№130-4-19/1640, повідомило, що в АТ «ДПЗКУ» наявна двомісячна заборгованість за послуги зберігання зернових формувань та погодження будь-яких графіків відвантаження зернових АТ «ДПЗКУ» можливо виключно після внесення плати за весь фактичний час зберігання.
Також даним листом ТОВ «ОССОЙО» просило не ігнорувати та внести плату за весь фактичний час зберігання зерна та направило до оплати рахунки разом із розрахунками плати за фактичний час зберігання після закінчення строку дії договору відповідно ч. 3 ст. 28 Закону України «Про зерно та ринок зерна в Україні», за період 01.05.2024 – 30.06.2024, а саме:
- рахунок №241 від 02.07.2024 на суму 27 968,06 грн (розраховано за період зберігання 07.05.2024 – 31.05.2024 на вагу 109 662,00 кг);
- рахунок №242 від 02.07.2024 на суму 276 691,65 грн (розраховано за період зберігання 07.05.2024 – 31.05.2024 на вагу 1 084 900,00 кг);
- рахунок №243 від 02.07.2024 на суму 33 753,96 грн (розраховано за період зберігання 01.06.2024 – 30.06.2024 на вагу 109 662,00 кг);
- рахунок №244 від 02.07.2024 на суму 333 932,22 грн (розраховано за період зберігання 01.06.2024 – 30.06.2024 на вагу 1 084 900,00 кг) (т.2, а.с. 108-120).
Листом за №65 від 07.08.2024 ТОВ «ОССОЙО» направило АТ «ДПЗКУ» рахунки на оплату разом із розрахунками плати за фактичний час зберігання після закінчення строку дії договору відповідно ч. 3 ст. 28 Закону України «Про зерно та ринок зерна в Україні» за період 01.07.2024 – 31.07.2024 (т.2, а.с.122 – 130), а саме:
- рахунок №304 від 31.07.2024 на суму 34 879,10 грн (розраховано за період зберігання 01.07.2024 – 31.07.2024 на вагу 109 662,00 кг);
- рахунок №305 від 31.07.2024 на суму 345 063,29 грн (розраховано за період зберігання 01.07.2024 – 31.07.2024 на вагу 1 084 900,00 кг).
Також в матеріалах справи наявні рахунки на оплату за фактичний час зберігання зерна після закінчення строку дії договору відповідно ч. 3 ст. 28 Закону України «Про зерно та ринок зерна в Україні» а саме за період з 01.06.2024 по 30.09.2024 (т.3, а.с.155-158, 166-169, т.4, а.с.11-19, 208-216):
- рахунок №243 від 02.07.2024 на суму 33 753,96 грн (розраховано за період зберігання 01.06.2024 – 30.06.2024 на вагу 109 662,00 кг);
- рахунок №244 від 02.07.2024 на суму 333 932,22 грн (розраховано за період зберігання 01.06.2024 – 30.06.2024 на вагу 1 084 900,00 кг);
- рахунок №243 від 02.07.2024 на суму 33 753,96 грн (розраховано за період зберігання 01.06.2024 – 30.06.2024 на вагу 109 662,00 кг);
- рахунок №304 від 31.07.2024 на суму 34 879,10 грн (розраховано за період зберігання 01.07.2024 – 31.07.2024 на вагу 109 662,00 кг);
- рахунок №305 від 31.07.2024 на суму 345 063,29 грн (розраховано за період зберігання 01.07.2024 – 31.07.2024 на вагу 1 084 900,00 кг);
- рахунок №347 від 31.08.2024 суму 34 879,10 грн (розраховано за період зберігання 01.08.2024 – 31.08.2024 на вагу 109 662,00 кг);
- рахунок №348 від 31.08.2024 на суму 345 063,29 грн (розраховано за період зберігання 01.08.2024 – 31.08.2024 на вагу 1 084 900,00 кг);
- рахунок №429 від 30.09.2024 суму 33 932,22 грн (розраховано за період зберігання 01.09.2024 – 30.09.2024 на вагу 1 084 900,00 кг);
- рахунок №431 від 30.09.2024 на суму 33 753,96 грн (розраховано за період зберігання 01.09.2024 – 30.09.2024 на вагу 109 662,00 кг).
Таким чином позивачем за зустрічним позовом заявлено до стягнення заборгованість АТ «ДПЗКУ» за фактичне зберігання зерна перед ТОВ «ОССОЙО ЮГ», яка становить загальний розмір 1 799 916,89 грн та складається з:
- не внесеної плати за фактичний час зберігання протягом травня 2024 року, відповідно до раніше виставлених рахунків на оплату: плата за фактичний час зберігання зернових, період з 07.05.2024 по 31.05.2024 обидві дати включно, відповідно до рахунку на оплату №241 від 02.07.2024; плата за фактичний час зберігання зернових, період з 07.05.2024 по 31.05.2024 обидві дати включно, відповідно до рахунку на оплату №242 від 02.07.2024;
- не внесеної плата за фактичний час зберігання протягом червня 2024 року, відповідно до раніше виставлених рахунків на оплату: плата за фактичний час зберігання зернових, період з 01.06.2024 по 30.06.2024 обидві дати включно, відповідно до рахунку на оплату №243 від 02.07.2024; плата за фактичний час зберігання зернових, період з 01.06.2024 по 30.06.2024 обидві дати включно, відповідно до рахунку на оплату №244 від 02.07.2024;
- не внесеної плати за фактичний час зберігання протягом липня 2024 року, відповідно до раніше виставлених рахунків на оплату: плата за фактичний час зберігання зернових, період з 01.07.2024 по 31.07.2024 обидві дати включно, відповідно до рахунку на оплату №304 від 31.07.2024; плата за фактичний час зберігання зернових, період з 01.07.2024 по 31.07.2024 обидві дати включно, відповідно до рахунку на оплату №305 від 31.07.2024;
- не внесеної плати за фактичний час зберігання протягом серпня 2024 року, відповідно до раніше виставлених рахунків на оплату: плата за фактичний час зберігання зернових, період з 01.08.2024 по 31.08.2024 обидві дати включно, відповідно до рахунку на оплату №347 від 31.08.2024; плата за фактичний час зберігання зернових, період з 01.08.2024 по 31.08.2024 обидві дати включно, відповідно до рахунку на оплату №348 від 31.08.2024;
- не внесеної плати за фактичний час зберігання протягом вересня 2024 року, відповідно до останніх виставлених рахунків на оплату: плата за фактичний час зберігання зернових, період з 01.09.2024 по 30.09.2024 обидві дати включно, відповідно до рахунку на оплату №429 від 30.09.2024; плата за фактичний час зберігання зернових, період з 01.09.2024 по 30.09.2024 обидві дати включно, відповідно до рахунку на оплату №431 від 30.09.2024.

Мотивувальна частина.
Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Частиною 2 ст. 269 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Розглянувши матеріали господарської справи, доводи та вимоги апеляційних скарг, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції не підлягає скасуванню, виходячи з таких підстав.
Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.
Вказаний вище підхід є загальним і може застосовуватись при розгляді будь-яких категорій спорів, оскільки не доведеність порушення прав, за захистом яких було пред`явлено позов, у будь-якому випадку є підставою для відмови у його задоволенні.
Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист – це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.
Захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду (частина перша статті 16 Цивільного кодексу України).
Наведена позиція ґрунтується на тому, що під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.
Позивачем є особа, яка подала позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Водночас позивач самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи, і в залежності від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту, при цьому застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.
Чинне законодавство визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язано із позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.
Отже, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.
Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права.
Крім того, суди мають виходити із того, що обраний позивачем спосіб захисту цивільних прав має бути не тільки ефективним, а й відповідати правовій природі тих правовідносин, що виникли між сторонами, та має бути спрямований на захист порушеного права.
Враховуючи вищевикладене, виходячи із приписів статті 4 Господарського процесуального кодексу України, статей 15, 16 Цивільного кодексу України, можливість задоволення позовних вимог перебуває у залежності від наявності (доведеності) наступної сукупності умов: наявність у позивача певного суб`єктивного права або інтересу, порушення такого суб`єктивного права (інтересу) з боку відповідача та належність (адекватність встановленому порушенню) обраного способу судового захисту. Відсутність (недоведеність) будь-якого з означених елементів унеможливлює задоволення позовних вимог.
Відповідно до частин першої, другої статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до ст. 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст.628 ЦК України).
Як визначено ст. 936 Цивільного кодексу України, за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов`язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.
Згідно зі ст. 945 Цивільного кодексу України, Зберігач зобов`язаний негайно повідомити поклажодавця про необхідність зміни умов зберігання речі і отримати його відповідь.
Відповідно до ст. 946 Цивільного кодексу України, плата за зберігання та строки її внесення встановлюються договором зберігання. Якщо поклажодавець після закінчення строку договору зберігання не забрав річ, він зобов`язаний внести плату за весь фактичний час її зберігання.
Статтею 949 Цивільного кодексу України визначено обов`язок зберігача повернути річ та передбачено, що зберігач зобов`язаний повернути поклажодавцеві річ, яка була передана на зберігання, або відповідну кількість речей такого самого роду та такої самої якості.
Закон України "Про зерно та ринок зерна в Україні" визначає, що:
- зберігання зерна - комплекс заходів, які включають приймання, доробку, зберігання та відвантаження зерна;
- зерновий склад - суб`єкт підприємництва, що є власником зерносховища і надає фізичним та юридичним особам послуги із зберігання зерна з видачею складських документів на зерно та в передбаченому законом порядку отримав право на здійснення такої діяльності шляхом участі в Гарантійному фонді виконання зобов`язань за складськими документами на зерно.
За змістом частин першої, другої статті 24 Закону України "Про зерно та ринок зерна в Україні", зерно підлягає зберіганню у зернових складах. Власники зерна мають право укладати договори складського зберігання зерна на зберігання зерна у зернових складах з отриманням складських документів на зерно, а також зберігати зерно у власних зерносховищах.
За договором складського зберігання зерна зерновий склад зобов`язується за плату зберігати зерно, що передане йому суб`єктом ринку зерна (ч. 2 ст. 26 Закону України "Про зерно та ринок зерна в Україні").
Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України "Про зерно та ринок зерна в Україні", зерновий склад зобов`язаний зберігати зерно протягом строку, встановленого у договорі складського зберігання зерна.
Відповідно до ч. 3 ст. 28 Закону України "Про зерно та ринок зерна в Україні" якщо поклажодавець після закінчення строку дії договору складського зберігання зерна не забрав зерно назад, він зобов`язаний внести плату за весь фактичний час його зберігання.
Згідно зі ст. 35 Закону України "Про зерно та ринок зерна в Україні", зерновий склад зобов`язаний за першою вимогою володільця складського документа повернути зерно, навіть якщо передбачений договором складського зберігання строк його зберігання ще не закінчився.
Колегією суддів було встановлено, що після закінчення строку дії Договору, (який відповідно до Додаткової угоди №11 від 31.08.2023 діяв до 31.01.2023), позивачем за зустрічним позовом здійснено нарахування плати АТ «ДПЗКУ» за фактичний час зберігання зерна після закінчення строку дії договору відповідно до ч. 3 ст. 28 Закону України «Про зерно та ринок зерна в Україні», а саме за період з 01.11.2023 по 30.09.2024 (з урахуванням заяв про збільшення позовних вимог), а також встановлено часткову оплату відповідних нарахувань АТ «ДПЗКУ», згідно наступних доказів у справі:
- рахунок №119 від 14.03.2024 (акт №187 від 24.04.2024) на суму 497 187,97 грн (розраховано за період зберігання 01.11.2023 – 13.03.2024 на вагу 1 084 900,00 кг) – сплачено згідно платіжної інструкції №104 від 24.04.2024 на суму 497 187,97 грн, призначення платежу – сплата за зберігання кукурудзи 3 клас зг. рах. №119 від 14.03.2024 в т.ч. ПДВ 20% 82 864,66 грн, не є замовником;
- рахунок №120 від 14.03.2024 (акт №188 від 24.04.2024) на суму 50 255,90 грн (розраховано за період зберігання 01.11.2023 – 13.03.2024 на вагу 109 662,00 кг) – сплачено згідно платіжної інструкції №101 від 24.04.2024 на суму 50 255,90 грн, призначення платежу – сплата за зберігання кукурудзи 3 клас зг. рах. №120 від 14.03.2024 в т.ч. ПДВ 20% 8375,98 грн, не є замовником;
- рахунок №154 від 09.04.2024 (№189 від 24.04.2024) на суму 9 751,15 грн (розраховано за період зберігання 14.03.2024 – 08.04.2024 на вагу 109 662,00 кг) – сплачено згідно платіжної інструкції №106 від 24.04.2024 на суму 9 751,15 грн, призначення платежу – сплата за зберігання кукурудзи 3 клас зг. рах. №154 від 09.04.2024 в т.ч. ПДВ 20% 1625,19 грн, не є замовником;
- рахунок №155 від 09.04.2024 (акт №190 від 24.04.2024) на суму 96 469,31 грн (розраховано за період зберігання 14.03.2024 – 08.04.2024 на вагу 1 084 900,00 кг) – сплачено згідно платіжної інструкції №102 від 24.04.2024 на суму 96 469,31 грн, призначення платежу – сплата за зберігання кукурудзи 3 клас зг. рах. №155 від 09.04.2024 в т.ч. ПДВ 20% 16 078,22 грн, не є замовником;
- рахунок №167 від 19.04.2024 (акт №225 від 24.04.2024) на суму 5250,62 грн (розраховано за період зберігання 09.04.2024 – 22.04.2024 на вагу 109 662,00 кг) – сплачено згідно платіжної інструкції №162 від 21.05.2024 на суму 5250,62 грн, призначення платежу – сплата за зберігання кукурудзи 3 клас зг. рах. №167 від 19.04.2024 в т.ч. ПДВ 20% 875,10 грн, не є замовником;
- рахунок №168 від 19.04.2024 (акт №226 від 21.05.2024) на суму 51 945,01 грн (розраховано за період зберігання 09.04.2024 – 22.04.2024 на вагу 1 084 900,00 кг) – сплачено згідно платіжної інструкції №161 від 21.05.2024 на суму 51 945,01 грн, призначення платежу – сплата за зберігання кукурудзи 3 клас зг. рах. №168 від 19.04.2024 в т.ч. ПДВ 20% 8657,50 грн, не є замовником.
Також колегією суддів було встановлено, що 21.05.2024 АТ «ДПЗКУ» здійснило сплату грошових коштів на користь ТОВ «ОССОЙО ЮГ», а саме згідно платіжної інструкції №165 від 21.05.2024 на суму 14 626,72 грн, призначення платежу – «передоплата зберігання кукурудзи 3 клас за період з 23.04.2024 – 31.05.2024 в т.ч. ПДВ 20 % 2437,79 грн», та згідно платіжної інструкції №168 від 21.05.2024 на суму 144 703,96 грн, призначення платежу – «передоплата зберігання кукурудзи 3 клас за період з 23.04.2024 – 31.05.2024 в т.ч. ПДВ 20 % 24 117,33 грн» (т.2, а.с.66-67).
Під час нового розгляду судом було встановлено, що зерно АТ «ДПЗКУ», після закінчення строку дії Договору складського зберігання зерна та станом на момент направлення справи на новий розгляд в частині зустрічних позовних вимог, продовжило зберігатися на зерновому складі та володільцю повернуто не було. 
На адресу АТ «ДПЗКУ» були направлені акти приймання-передачі та розрахунки плати до них за період з 23.04.2024 по 31.05.2024, проте залишилися без оплати, а саме (т.2, а.с.73-89):
- акт надання послуг №227 від 21.05.2024 на суму 3000,35 грн (розраховано за період зберігання 23.04.2024 – 30.04.2024 на вагу 109 662,00 кг);
- акт надання послуг №228 від 21.05.2024 на суму 29 682,86 грн (розраховано за період зберігання 23.04.2024 – 30.04.2024 на вагу 1 084 900,00 кг);
- акт надання послуг №231 від 21.05.2024 на суму 6911,03 грн (розраховано за період зберігання 01.05.2024 – 06.05.2024 на вагу 109 662,00 кг);
- акт надання послуг №232 від 21.05.2024 на суму 68 371,64 грн (розраховано за період зберігання 01.05.2024 – 06.05.2024 на вагу 1 084 900,00 кг).
При направленні даної справи на новий розгляд Верховний Суд у своїй постанові від 24.09.2025, а саме в пунктах 41 та 44, зазначив, що задовольняючи зустрічні позовні вимоги в повному обсязі, суди попередніх інстанцій наведеного не врахували, зокрема в межах встановлених судом першої інстанції при розгляді первісних позовних вимог обставин, на які скаржник посилався й при перегляді справи в межах зустрічних позовних вимог апеляційним судом, стосовно того, що поклажодавець неодноразово звертався до зернового складу з вимогами про повернення зерна, зокрема з вимогами від 22.05.2024, а тому безпідставно виснували про наявність правових підстав для стягнення з відповідача за зустрічним позовом (поклажодавця) на користь позивача за зустрічним позовом (зернового складу) плати за весь фактичний час зберігання зерна, а саме за заявлений період з 07.05.2024 по 30.09.2024, тобто й за період після вимоги поклажодавця про повернення зерна.
Зі змісту оскаржуваних рішень вбачається, що фактично достатньою підставою для задоволення зустрічних позовних вимог суди попередніх інстанцій вважали наявність обставин стосовно того, що (1) зерно відповідача за зустрічним позовом після закінчення строку дії договору продовжувало перебувати на зберіганні у позивача за зустрічним позовом; (2) позивач за зустрічним позовом здійснював дії щодо скерування на адресу відповідача за зустрічним позовом відповідних актів надання послуг та рахунків на оплату, про що свідчать матеріали справи, тоді як мотивованої відмови останнього від підписання актів матеріали справи не містять та зворотного останній суду не довів, хоча у межах спірних у цій справі правовідносин насамперед необхідно було з`ясувати наявність/відсутність в зернового складу права вимагати внесення поклажодавцем плати за зберігання зерна, зокрема після отримання вимоги останнього про його повернення (від 22.05.2024).
Відповідно до ч. 5 ст. 310 ГПК України, висновки суду касаційної інстанції, у зв`язку з якими скасовано судові рішення, є обов`язковими для суду першої чи апеляційної інстанції під час нового розгляду справи.
Колегія суддів зазначає, що стаття 35 Закону України "Про зерно та ринок зерна в Україні" та стаття 953 Цивільного кодексу України, визначають обов`язок зберігача на першу вимогу поклажодавця повернути річ, навіть якщо строк її зберігання не закінчився. Стаття 953 Цивільного кодексу України також передбачає обов`язок зберігача на першу вимогу поклажодавця повернути річ, навіть якщо строк її зберігання не закінчився. 
При цьому суд наголошує, що норми чинного законодавства, зокрема Закону України "Про зерно та ринок зерна в Україні", не ставлять виконання зерновим складом обов`язку щодо повернення зерна на першу вимогу поклажодавця у залежність від настання/ненастання будь-яких обставин, у тому числі у залежність від своєчасно/несвоєчасного та/або повного/неповного розрахунку за надані послуги зберігання за договором, строк дії якого закінчився, та/або за фактичний час (попередній період) зберігання зерна, яке поклажодавець не забрав після закінчення строку дії договору складського зберігання.
Такого ж висновку дійшов Верховний Суд у даній справі, зазначивши, що неповернення зерновим складом зерна зі зберігання за першою вимогою поклажодавця безпосередньо впливає на фактичний час перебування у нього (зернового складу) на зберіганні зерна, яке поклажодавець не забрав після закінчення строку дії договору, що фактично дозволяє зерновому складу штучно створити (продовжити) період, за який відповідно до частини третьої статті 28 згаданого Закону України "Про зерно та ринок зерна в Україні" поклажодавець зобов`язаний внести відповідну плату, про що цілком обґрунтовано стверджує скаржник та що залишили поза увагою судів попередніх інстанцій.
Таким чином посилання ТОВ «ОССОЙО ЮГ», які наведені ним у листах, які наявні в матеріалах справи про те, що повернення зерна можливе лише після погашення заборгованості з оплати зберігання зерна після закінчення строку дії договору, є безпідставними та такими, що дозволили позивачу за зустрічним позовом продовжувати зберігати зерно відповідача без його згоди на це та відповідно продовжувати нараховувати плату за таке зберігання.
Як було встановлено при новому розгляді даної справи, АТ «ДПЗКУ» неодноразово звертався до ТОВ «ОССОЙО» з листами, в яких вимагав здійснити повернення зерна, наданого на зберігання, а саме: 
- лист №130-4-19/537 від 06.03.2024 (т.1, а.с. 109);
- лист №130-4-19/812 від 04.04.2024 (т.1, а.с. 117-121);
- лист №130-4-19/1263 від 22.05.2024 (т.1, а.с.125-130);
- лист №130-4-19/1639 від 28.06.2024 (т.1, а.с.138);
- лист №130-4-19/1640 від 28.06.2024 т.1, а.с.139).
Таким чином, враховуючи проведення АТ «ДПЗКУ» оплату за рахунками, що виставлялися ТОВ «ОССОЙО ЮГ» за час фактичного зберігання зерна після закінчення строку дії Договору, а саме за період з 01.11.2023 по 22.04.2024, та проведення 21.05.2024 АТ «ДПЗКУ» оплати на загальну суму 159 330,68 грн, із призначенням платежу - передоплата зберігання кукурудзи 3 клас за період з 23.04.2024 – 31.05.2024, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку, що АТ «ДПЗКУ» мало намір зберігати зерно на складі позивача включно до 31.05.2024, натомість після травня 2024 року АТ «ДПЗКУ» не мало наміру продовжувати зберігання свого зерна в ТОВ «ОССОЙО ЮГ», та враховуючи висновки, зроблені Верховним Судом у даній справі, вимогою у розумінні ст. 35 Закону України «Про зерно та ринок зерна в Україні» слід вважати листи АТ «ДПЗКУ» від 22.05.2024, а саме лист №130-4-19/1263, разом із яким позивачу за зустрічним позовом було направлено листи на відвантаження товару (т.1, а.с.125-130).
Щодо посилань апелянта щодо відсутності повноважень на отримання зерна в осіб, які направляли такі листи, колегія суддів зазначає таке:
Відповідно до ст. 24 Закону України «Про зерно та ринок зерна в Україні», власники зерна мають право укладати договори складського зберігання зерна на зберігання зерна у зернових складах з отриманням складських документів на зерно, а також зберігати зерно у власних зерносховищах.
Видача зерна володільцеві складського документа на зерно здійснюється в обмін на виписані на це зерно складські документи.
Згідно зі п. 24 ст. 1 Закону України «Про зерно та ринок зерна в Україні», складські документи на зерно - товаророзпорядчі документи, що видаються зерновим складом власнику зерна як підтвердження прийняття зерна на зберігання та посвідчення наявності зерна і зобов`язання зернового складу повернути його володільцеві такого документа;
Статтею 37 Закону України «Про зерно та ринок зерна в Україні» передбачено, що зерновий склад на підтвердження прийняття зерна видає один із таких документів - подвійне складське свідоцтво, просте складське свідоцтво, складську квитанцію.
Наявність в АТ «ДПЗКУ» статусу володільця складських документів на зерно, що було надано ТОВ «ОССОЙО ЮГ», як зерновому складу, сторонами не заперечується та предметом дослідження при новому розгляді справи не було.
АТ «ДПЗКУ», як власник зерна та складських документів на нього, направляло ТОВ «ОССОЙО ЮГ» листа за №130-4-19/1263 від 22.05.2024, в якому повідомило щодо сплати 21.05.2024 рахунків за зберігання кукурудзи 3 класу №367 від 19.04.2024, №168 від 19.04.2024 та внесення предоплати за зберігання кукурудзи 3 класу за період 23.04.2024 – 31.05.2024. Даним листом АТ «ДПЗКУ» просило впродовж 3-х днів (не пізніше 25.05.2024) надати письмовий графік відвантаження Товару, а також просило надати рахунки на оплату послуг по відвантаженню кукурудзи 3-го класу, яка належить АТ «ДПЗКУ» та знаходиться на зберіганні за адресами:
- Одеська обл., м. Білгород-Дністровський, вул. маршала Бірюзова 16 (виробнича дільниця №1) у кількості – 109 662 кг;
- Одеська обл., Білгород-Дністровський р-н., с. Олексіївка, вул. Вокзальна, 12А, (виробнича дільниця №2) у кількості – 1 084 900 кг.
Разом із даним листом АТ «ДПЗКУ» направлено ТОВ «ОССОЙО ЮГ» листи на відвантаження зерна №130-4-19/1261 від 22.05.2024 та №130-4-19/1262 від 22.05.2024, а також копії платіжних інструкцій №161, 162, 165, 168.
Даний лист, а також листи на відвантаження підписано В.о. провідного експерта відділу закупівель управління закупівель департаменту торгівельно-закупівельної діяльності АТ «ДПЗКУ» Світланою Андрійчук.
В той же час, на адресу ТОВ «ОССОЙО ЮГ» було направлено лист за №130-4-19/812 від 04.04.2024 (т.3, а.с.75-79), до якого було додано заяви на відвантаження зерна та довіреність АТ «ДПЗКУ» за №106 від 28.03.2024 щодо надання повноважень Андрійчук С.А. Даний лист був отриманий ТОВ «ОССОЙО ЮГ», що встановлено з листа ТОВ «ОССОЙО ЮГ» за №26 від 09.04.2024 (т.3, а.с.80-82).
Дослідивши копію даної довіреності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про достатній обсяг повноважень в Андрійчук С.А., як виконуючої обов`язки провідного експерта відділу закупівель управління закупівель департаменту торгівельно-закупівельної діяльності АТ «ДПЗКУ», на узгодження та вирішення всіх необхідних організаційних питань, зокрема і погодження графіку відвантаження зерна, з метою повернення його АТ «ДПЗКУ», шляхом направлення листів, заяв, звернень і т.д.
В свою чергу, посилання ТОВ «ОССОЙО ЮГ» щодо відсутності повноважень на отримання товарно-матеріальних цінностей в осіб, які направляли відповідні листи на прийняття зерна, на думку суду є необґрунтованим та безпідставним, оскільки перевірка наявності у відповідних осіб повноважень на отримання зерна повинна здійснюватись безпосередньо перед переданням такого зерна представникам поклажодавця за місцем зберігання зерна, а не під час узгодження графіку відвантаження, чи узгодження будь-яких інших питань щодо організації такого відвантаження, під час листування сторін.
Відтак суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що ТОВ «ОССОЙО ЮГ» не мало правових підстав для відмови в узгодженні графіку відвантаження зерна, з підстав відсутності, на його думку, повноважень в Андрійчук С.А. на отримання такого зерна.
Таким чином із встановлених обставин справи, враховуючи висновки, зроблені Верховним Судом у постанові від 24.09.2025 у даній справі, а також враховуючи суть правовідносин, які склалися між сторонами, суд дійшов вірного висновку про обов`язок АТ «ДПЗКУ» здійснити оплату за зберігання зерна після закінчення строку дії Договору за період з 01.11.2024 по 31.05.2024 в повному обсязі. Оскільки, не зважаючи на направлення листів про повернення зерна, до моменту звернення із вимогою від 22.05.2024, АТ «ДПЗКУ» фактично зберігало зерно у ТОВ «ОССОЙО ЮГ» та здійснювало оплату по виставлених ТОВ «ОССОЙО ЮГ» рахункам.
Посилання апелянта на те, що АТ «ДПЗКУ» не здійснило фактичних дій з метою забрати належне йому зерно, зокрема не надіслало автотранспорт, колегією суддів не приймається до уваги.
У даному випадку, ТОВ «ОССОЙО ЮГ» на численні вимоги АТ «ДПЗКУ» так і не надало графік відвантаження зерна, в свою чергу без отримання від ТОВ «ОССОЙО ЮГ» графіку відвантаження зерна, АТ «ДПЗКУ» не могло замовити автотранспорт для перевезення зерна та оформити відповідні договірні відносини з перевізником, оскільки час (дата) навантаження є істотною умовою договору про перевезення вантажу, а АТ «ДПЗКУ» не володіло інформацією про час, в який зерновий склад ТОВ «ОССОЙО ЮГ» буде готовий розпочати відвантаження зерна АТ «ДПЗКУ» .
З огляду на те, що ТОВ «ОССОЙО ЮГ» не надало графік відвантаження зерна, АТ «ДПЗКУ» було позбавлене можливості замовити транспортні засоби для вивезення зерна та подати їх для завантаження на дати, в які зерновий склад ТОВ «ОССОЙО ЮГ» був вільним від приймання або відвантаження зерна інших поклажодавців та мав можливість відвантажити зерно АТ «ДПЗКУ».
В той же час, як вірно встановив суд першої інстанції, період з 01.06.2024 по 30.09.0224 є таким, що заявлено до стягнення безпідставно, оскільки зберігання зерна після травня 2024 було неправомірним та таким, що здійснювалось зерновим складом всупереч вимоги власника зерна про його повернення, що вказує про порушення ТОВ «ОССОЙО ЮГ» положень Закону України «Про зерно та ринок зерна в Україні».
У зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення зустрічних позовних вимог ТОВ «ОССОЙО ЮГ» про стягнення з АТ «ДПЗКУ» плати за зберігання зерна в частині нарахованої плати протягом періоду з 01.06.2024 по 30.09.2024.
Щодо стягнення плати за зберігання зерна за період з 07.05.2024 по 31.05.2024, колегія суддів зазначає таке:
21.05.2024 АТ «ДПЗКУ» здійснило сплату грошових коштів на користь ТОВ «ОССОЙО ЮГ», а саме згідно платіжної інструкції №165 від 21.05.2024 на суму 14 626,72 грн, призначення платежу – «передоплата зберігання кукурудзи 3 клас за період з 23.04.2024 – 31.05.2024 в т.ч. ПДВ 20 % 2437,79 грн», та згідно платіжної інструкції №168 від 21.05.2024 на суму 144 703,96 грн, призначення платежу – «передоплата зберігання кукурудзи 3 клас за період з 23.04.2024 – 31.05.2024 в т.ч. ПДВ 20 % 24 117,33 грн» (т.2, а.с.66-67).
Так суд зазначає, що Верховний Суд у складі Касаційного господарського суду в постанові від 10.10.2023 у справі №916/2357/22, зазначив зокрема таке:
"46. Інший порядок погашення вимог кредитора може бути встановлений договором. Сторони можуть передбачити, наприклад, першочергове погашення основної суми боргу або інші правила.
47. Можливість застосування положень статті 534 ЦК України безпосередньо залежить від змісту реквізиту "призначення платежу" платіжного доручення, згідно з яким боржник здійснював платіж кредиторові на виконання грошового зобов`язання. Отже, якщо платник (боржник) здійснює переказ коштів, чітко зазначаючи призначення платежу, - погашення основного боргу (оплата товару, робіт, послуг) - черговість, установлена статтею 534 Кодексу, застосовуватися не може.
48. Розподіл коштів може здійснюватися кредитором відповідно до статті 534 ЦК України у випадку, коли стягнення заборгованості здійснюється в порядку виконавчого провадження або платіж отримано без реквізиту "призначення платежу" чи як загальна підстава - на виконання договору або погашення кредиторської заборгованості тощо.".
Верховний Суд при перегляді рішень судів попередніх інстанцій в частині зустрічних позовних вимог, з посиланням на правовий висновок, викладений у вищезазначеній постанові КГС ВС, погодився з твердженнями АТ «ДПЗКУ» про безпідставність висновків судів попередніх інстанцій щодо правомірності здійсненого зерновим складом зарахування коштів у хронологічному порядку, оскільки відповідно до вказаної правової позиції, можливість застосування положень статті 534 ЦК безпосередньо залежить від змісту реквізиту "призначення платежу" платіжного доручення.
Таким чином, у відповідності до ч. 5 ст. 310 ГПК України, при новому розгляді даної справи в частині зустрічних позовних вимог, суд першої інстанції вірно врахував відповідні висновки Верховного Суду, зроблені в даній справі, а також відповідну правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 10.10.2023 у справі №916/2357/22, та вказав про неможливість зарахування частини платежу в розмірі 51 364,80 грн в якості сплати пені за прострочення розрахунків за Договором, оскільки заборгованість, а також штрафні санкції за Договором не є предметом спору за зустрічним позовом ТОВ «ОССОЙО ЮГ» та таке зарахування суперечить призначенню платежу, зазначеному в платіжних документах, у зв`язку з чим суд дійшов вірного висновку про доцільність зарахування грошових коштів, сплачених АТ «ДПЗКУ» 159330,68 грн, згідно платіжних інструкцій №165 від 21.05.2024 та №168 від 21.05.2024, в рахунок погашення заборгованості за зберігання зерна, що залишилася без сплати відповідачем до моменту звернення з вимогою про повернення зерна, а саме в період з 23.04.2024 по 31.05.2024.
Щодо зазначення АТ «ДПЗКУ» в призначенні даних платежів того, що такі оплати є передплатою за послуги, то суд першої інстанції вірно врахував відповідні твердження відповідача стосовно того, що такі оплати були здійсненні до моменту пред`явлення рахунків та виходячи із вартості послуги зберігання, яка була визначена в попередніх рахунках, а саме на основі попереднього тарифу, який діяв до 01.05.2024.
В наведений період, ТОВ «ОССОЙО ЮГ» було виставлено АТ «ДПЗКУ» рахунки (акти) на загальну суму 412 625,59 грн:
- акт надання послуг №227 від 21.05.2024 на суму 3000,35 грн (розраховано за період зберігання 23.04.2024 – 30.04.2024 на вагу 109 662,00 кг);
- акт надання послуг №228 від 21.05.2024 на суму 29 682,86 грн (розраховано за період зберігання 23.04.2024 – 30.04.2024 на вагу 1 084 900,00 кг);
- акт надання послуг №231 від 21.05.2024 на суму 6911,03 грн (розраховано за період зберігання 01.05.2024 – 06.05.2024 на вагу 109 662,00 кг);
- акт надання послуг №232 від 21.05.2024 на суму 68 371,64 грн (розраховано за період зберігання 01.05.2024 – 06.05.2024 на вагу 1 084 900,00 кг);
- рахунок №241 від 02.07.2024 на суму 27 968,06 грн (розраховано за період зберігання 07.05.2024 – 31.05.2024 на вагу 109 662,00 кг);
- рахунок №242 від 02.07.2024 на суму 276 691,65 грн (розраховано за період зберігання 07.05.2024 – 31.05.2024 на вагу 1 084 900,00 кг).
Матеріали справи не містять доказів проведення оплат АТ «ДПЗКУ» за вказаними рахунками (актами).
Таким чином суму 159 330,68 грн, згідно платіжних інструкцій №165 від 21.05.2024 та №168 від 21.05.2024, яка була сплачена в якості оплати послуги зберігання зерна за період з 23.04.2024 по 31.05.2024, слід зараховувати в якості оплати вищезазначених рахунків, також за період з 23.04.2024 по 31.05.2024, у хронологічному порядку їх виставлення.
З огляду на викладене вище, відповідачем було в повному обсязі оплачено послугу зберігання за період з 23.04.2024 по 06.05.2024 в розмірі 107 965,88 грн, а також частково оплачено вартість зберігання зерна в період з 07.05.2024 по 31.05.2024, згідно рахунків №241 та №242 від 02.07.2024 (на загальну суму 304 659,71 грн), а саме на суму 51 364,80 грн.
Таким чином суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність в АТ «ДПЗКУ» заборгованості з оплати вартості зберігання зерна за фактичний час зберігання після закінчення строку дії Договору відповідно до ч. 3 ст. 28 Закону України «Про зерно та ринок зерна в Україні», нарахованої зерновим складом за період з 07.05.2024 по 31.05.2024, згідно рахунків №241 та №242 від 02.07.2024, а саме в розмірі 253 294,91 грн. Саме такий розмір підлягає стягненню з АТ «ДПЗКУ» на користь ТОВ «ОССОЙО ЮГ» та саме в цій частині суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення зустрічних позовних вимог ТОВ «ОССОЙО ЮГ».

Як встановлено вище, доводи апеляційних скарг також жодним чином не спростовують висновків, до яких дійшла колегія суддів та не доводять неправильність чи незаконність рішення, прийнятого судом першої інстанції.
Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994р., серія A, №303-A, п.29).
Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

Висновки апеляційного господарського суду.
Згідно статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Будь-яких підстав для скасування рішення Господарського суду Одеської області від 18.03.2026 по справі №916/3547/24 за результатами його апеляційного перегляду колегією суддів не встановлено.
За вказаних обставин оскаржуване рішення Господарського суду Одеської області від 18.03.2026 по справі №916/3547/24 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга залишенню без задоволення із віднесенням витрат на оплату судового збору за подачу апеляційної скарги на апелянта.

Керуючись статтями 269-271, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ОССОЙО ЮГ» на рішення Господарського суду Одеської області від 18.03.2026 по справі №916/3547/24 – залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Одеської області від 18.03.2026 по справі №916/3547/24 – залишити без змін.
Витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на апелянта.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у випадках і строки, передбачені ст.ст. 287, 288 ГПК України.
Повний текст постанови складено та підписано 02.06.2026.

Головуючий К.В. Богатир

Судді: Н.А. Павленко

Я.Ф. Савицький