ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 285/2241/26
провадження у справі 3/0285/999/26
18 травня 2026 року м. Звягель
Суддя Звягельського міськрайонного суду Житомирської області Сташків Т.Б., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце проживання: АДРЕСА_1 ,
за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -
ВСТАНОВИВ:
Згідно адміністративного матеріалу, 04.04.2026 о 21 год. 10 хв., по вул. Зелена в с. Ярунь Звягельського району Житомирської області водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Skoda Superb, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з ротової порожнини, порушення мови, поведінка, яка не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки т.з. за допомогою алкотестеру й проведення такого огляду в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
У судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, зазначивши, що автомобіль Skoda Superb, д.н.з. НОМЕР_1 , належить йому на праві власності, однак вказаним транспортним засобом він не керував, а керувала інша особа. Яка саме особа, на його думку, керувала транспортним засобом, ОСОБА_1 в судовому засіданні не назвав. За його словами, після зупинки автомобіля вказана особа залишила місце події, оскільки боялася працівників ТЦК та СП. 
Дослідивши матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.
Згідно із ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.
Частиною першою та другою статті 62 Закону України «Про національну поліцію України» (далі - Закон) передбачено, що поліцейський під час виконання покладених на поліцію повноважень є представником держави. Законні вимоги поліцейського є обов`язковими для виконання всіма фізичними та юридичними особами.
Згідно п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Згідно із ч. 4 ст. 266 КУпАП огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.
Підстави для складання протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП у формі відмови від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у поліцейського виникають після встановлення факту керування певною особою транспортним засобом, виявлення у неї ознак сп`яніння, висунення поліцейським пропозиції про проходження огляду на стан сп`яніння та відмови особи від проходження такого огляду.
Переглянуті відеозаписи подій, які є об`єктивним доказом у справі, незалежним від суб`єктивного сприйняття будь-якої особи, дає підстави стверджувати про те, що ОСОБА_1 дійсно керував транспортним засобом, йому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в найближчому медичному закладі, на що останній відмовився.
Доводи ОСОБА_1 про те, що транспортним засобом керував не він, а інша особа, не підтверджується жодними доказами, а тому суд розцінює вказані доводи, як спосіб уникнення від адміністративної відповідальності.
Вина ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні доведена матеріалами справи, зокрема, даними, що містяться у протоколі про адміністративні правопорушення: рапортом, довідкою, актом огляду на стан сп`яніння, направленням на огляд, відеозаписом.
Окрім того, відповідно до рапорту Звягельського РВП ГУНП в Житомирській області, працівниками поліції під час складання адміністративного протоколу було допущено помилку, оскільки протокол помилково складено за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Разом з тим встановлено, що особа протягом року вже піддавалася адміністративному стягненню за ч. 1 ст. 130 КУпАП згідно постанов від 24.03.2026 у справі № 285/63/26, а тому в її діях наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП (а.с. 19–20). 
У той же час, застосовуючи аналогію Закону, а саме норму ч. 3 ст. 337 КПК України, суд може перекваліфікувати правопорушення, якщо це покращує становище особи. Оскільки санкція частини 2 статті 130 КУпАП передбачає більш суворе адміністративне стягнення, а тому суд згідно вимог ч. 3 ст. 337 КПК суд не вправі змінювати обвинувачення на більш суворе.
Разом із тим, суд позбавлений права повернути матеріали справи на дооформлення, оскільки таких повноважень не передбачено нормами КУпАП.
Таким чином дії ОСОБА_1 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 130 КУпАП, як відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Щодо посилання ОСОБА_1 на те, що працівники поліції безпідставно відмовили йому в задоволенні клопотання про можливість скористатися юридичною допомогою адвоката, суд зазначає наступне.
Статтею 268 КУпАП передбачені права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, зокрема заявляти клопотання, подавати заяви; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката.
Разом із тим право на користуватися юридичною допомогою адвоката не є абсолютним та може бути обмежено у часі, у визначених законом випадках.
Так, імперативною нормою ч. 4 ст. 266 КУпАП передбачено, що огляд осіб на стан сп`яніння здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.
Отже, законодавцем визначено обмежені часові рамки проведення огляду на стан сп`яніння.
Системний аналіз ч. 4 ст. 266 КУпАП, у поєднанні зі ст. 268 КУпАП дає підстави для висновку, що у разі виникнення підстав вважати, що водій керує транспортним засобом в стані сп`яніння, останній зобов`язаний на вимогу поліцейського, згідно п. 2.5. ПДР України, пройти такий огляд в закладі охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення, та після проведення такого огляду не позбавлений можливості скористатися правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, зокрема правом користуватися юридичною допомогою адвоката.
Установивши, що водій відмовився пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння, працівники поліції дійшли законного і обґрунтованого висновку про складення відносно останнього адміністративного протоколу за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а тому доводи ОСОБА_1 не заслуговують на увагу.
За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
У п. 29 рішення ЄСПЛ у справі «Walchli v. France» від 26.07.2007, застосовуючи процесуальні норми, національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який може вплинути на справедливість провадження, так і надмірної гнучкості, яка призведе до анулювання вимог процесуального законодавства.
Ураховуючи встановлені обставини справи й зважаючи на те, що нормою ч. 1 ст. 130 КУпАП визначено безальтернативне стягнення, суд вважає за необхідне накласти на правопорушника стягнення у межах санкції зазначеної статті закону у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. 
Відповідно до ст. 40-1, ч. 5 ст. 283 КУпАП судовий збір у разі винесення судом постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
Керуючись ст.ст. 33-35, 40-1, 122-4, 124, 130, 280, 283, 284 КУпАП, суддя
ПОСТАНОВИВ:
Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, сплачується за наступними реквізитами: отримувач коштів: р/р UA 368999980313060149000006001; код ЄДРПОУ 37976485; МФО 899998; код класифікації доходів бюджету 21081300; банк отримувача Казначейство України (ЕАП); отримувач коштів: ГУК у Житомирській обл. /Житомирська обл../ 21081300.
Роз`яснити, що штраф має бути сплачений не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
На підставі ст. 307, ч. 2 ст. 308 КУпАП у разі несплати особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, штрафу протягом 15 днів з метою примусового виконання цієї постанови, органу ДВС стягнути з правопорушника подвійний розмір штрафу, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок судового збору.
Судовий збір сплачується за реквізитами: отримувач коштів р/р UA 908999980313111256000026001; код ЄДРПОУ 37993783; МФО 899998; код класифікації доходів бюджету 22030106; отримувач коштів: ГУК у м. Києві /м. Київ/ 22030106 Казначейство України (ЕАП); судовий збір (Державна судова адміністрація України, 050).
Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Звягельський міськрайонний суд протягом 10 (десяти) днів з дня її винесення.

Суддя Т.Б. Сташків