ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
================================================================
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 квітня 2026 року Справа № 915/82/26 
м.Миколаїв
Господарський суд Миколаївської області, у складі судді Семенчук Н.О.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін у судове засідання за наявними матеріалами справу
за позовом Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", вул.Назарівська, буд.3, м.Київ, 01032
електронна пошта: energoatom@atom.gov.ua 
в особі філії "Відокремлений підрозділ "Південноукраїнська атомна електрична станція" акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", м.Південноукраїнськ, Миколаївська область, 55001
електронна пошта:office@sunpp.atom.gov.ua
представник позивача - Мачкова О.П.
електронна пошта: ІНФОРМАЦІЯ_1 
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерпайп Україна", вул.Писаржевського, б.1а, м.Дніпро, 49005
електронна пошта: info@m.interpipe.biz
про: стягнення 69 749,51 грн.,

Акціонерне товариство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі філії "Відокремлений підрозділ "Південноукраїнська атомна електрична станція" акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" звернулось до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою №23-0030.06/1430-вих від 26.01.2026 (вх.№1158/26 від 26.01.2026) в якій просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерпайп Україна" пеню в сумі 26 491,06 грн., та 7% штрафу у розмірі 43 258,45 грн. 
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем строків виконання зобов`язання з постачання товару за укладеним між сторонами договором.
Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на приписи ст.ст.526, 530, 549, 611 Цивільного кодексу України та умовами договору.
Позивач просить суд розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження. 
Позивач в обґрунтування подання позовної заяви до Господарського суду Миколаївської області посилається на п.1.3 Договору.
Відповідно до п.1.3 Договору на постачання товару №53-123-01-25-10259 від 08.08.2025, місцем виконання цього Договору, у тому числі (але не виключно) місцем постачання, виконання грошових зобов`язань, місцем нарахування та сплати штрафних санкцій, виконання будь-яких зобов`язань, пов`язаних з якістю та комплектністю, є місто Південноукраїнськ, Вознесенського району . 
У відповідності до ч.5 ст.29 ГПК України, позови у спорах, що виникають з договорів, в яких визначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів.
Таким чином, позивач правомірно звернувся саме до Господарського суду Миколаївської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерпайп Україна" про стягнення штрафних санкцій.
Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 30.01.2026 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у судове засідання за наявними матеріалами. Ухвалено провести розгляд справи №915/82/26 поза межами встановленого ГПК України строку у розумний строк, тривалість якого визначається з урахуванням існування в Україні воєнного стану. Встановлено учасникам справи строк для надання заяв по суті справи.
Відповідач через систему «Електронний суд» подав відзив на позовну заяву (вх.№1533/26 від 03.02.2026) в якому надає контррозрахунок позовних вимог, не заперечує факт допущеного порушення строків поставки товару та просить суд зменшити розмір штрафних санкцій на 80% до 13 681,00 грн. 
Позивач через систему «Електронний суд» подав відповідь на відзив (вх.№1674/26 від 05.02.2026) в якій не погоджується з контррозрахунком відповідача наведеного у відзиві. Вказує, що розрахунок позовних вимог здійснено правильно та заперечує проти зменшення штрафних санкцій на 80%. 
Згідно із частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши усі подані у справу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд встановив наступне.
08.08.2025 між Акціонерним товариством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі філії "Відокремленого підрозділу "Південноукраїнська атомна електрична станція" Акціонерного товариства Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (далі - покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Інтерпайп Україна» (далі - постачальник) було укладено Договір на постачання товару №53-123-01-25-10259 (далі - Договір).
У відповідності до п.1.1 Договору, постачальник зобов`язується передати покупцю, а покупець приймає на себе зобов`язання прийняти і сплатити товар - код CPV 44160000-9 по ДК 021:2015 - Магістральні трубопроводи, труби, обсадні труби, тюбінги та супутні вироби (Труба) (далі товар), у кількості, асортименті і цінам, зазначеним у Специфікації №1 (Додаток №1 до Договору), що є невід`ємною частиною цього Договору. Рік виготовлення товару - не раніше 2023 року. 
У відповідності до п.1.3 Договору, місцем виконання цього Договору, у тому числі (але не виключно) місцем постачання, виконання грошових зобов`язань, місцем нарахування та сплати штрафних санкцій, виконання будь-яких зобов`язань, пов`язаних з якістю та комплектністю, є місто Південноукраїнськ, Вознесенського району, Миколаївської області. 
Згідно п.2.1 Договору, загальна вартість товару є твердою та складає: разом без ПДВ: 1 121 996,28 грн.; крім того ПДВ 20%: 224 399,26 грн.; Всього з ПДВ: 1 346 395,54 грн. 
Відповідно до п.2.2 Договору, за даним Договором оплата відбувається протягом 180 календарних днів після повного постачання товару відповідно до Специфікації №1 (Додаток №1 до Договору), підписання сторонами акту (актів) приймання-передачі товарів та виконання постачальником умов п.п.3.4, 6.1, 6.2 цього Договору. Штраф та пеня за несвоєчасну оплату не нараховується. 
У відповідності до п.3.1.1 Договору, кінцевий строк виконання постачальником зобов`язань щодо постачання товару за цим договором становить 30.11.2025. 
Згідно п.3.1.2 Договору, конкретні строки постачання товару за кожною позицією, визначені у Специфікації №1 (Додаток №1 до Договору), розраховуються в календарних днях, починаючи з дати оприлюднення цього Договору в електронній системі публічних закупівель ProZorro.
Відповідно до п.3.1.2 Договору, постачання здійснюється на умовах DDP м.Південноукраїнськ, Вознесенський район, Миколаївська область, відповідно до Правил Інкотермс в редакції 2010 року, з обов`язковою присутністю представника постачальника. Вантажоодержувач - Південноукраїнське відділення філії «ВП «Складське господарство» АТ «НАЕК «Енергоатом» для філії «ВП «Південноукраїнська АЕС» АТ «НАЕК «Енергоатом». 
Пунктом 3.2 Договору визначено, що у випадку порушення постачальником строків постачання встановлених пунктом 3.1.2 Договору, постачання може відбутися виключно за письмовим погодженням покупця. 
У відповідності до п.3.5 Договору, датою поставки вважається дата отримання товару на складі вантажоодержувача, з відміткою у видатковій накладній, для подальшого приймання товару згідно п.6.1, 6.2. 
Відповідно до п.3.12 Договору, при поставці продукції (якщо товар обчислюється в одиницях довжини, площі, об`єму та маси) допускається відхилення фактичних показників загальної кількості від зазначеної в специфікації в меншу сторону, пов`язане з особливостями фасування або пакування такої продукції безпосередньо виробником, а також особливостями її транспортування. При цьому, максимальний розмір допустимого відхилення не може перевищувати 10% від встановленого специфікацією показника, за умови, що суму Договору не буде перевищено та буде забезпечено постачання всієї номенклатури позицій специфікації. Відхилення обов`язково має бути узгоджене безпосередньо з покупцем. 
Згідно п.6.1 Договору, приймання товару за якістю та кількістю здійснюється згідно з вимогами нормативних та виробничих документів АТ НАЕК "Енергоатом", зокрема Стандарту ДП НАЕК "Енергоатом": "Управління закупівлями продукції. Організація вхідного контролю продукції для ВП компанії" СОУ НАЕК 038:2021 (даний Стандарт є загальнодоступним в електронному вигляді і знаходиться на офіційному сайті АТ НАЕК "Енергоатом" в розділі Стандарти НАЕК "Енергоатом" за адресою: https://old.energoatom.com.ua/app-eng/parts/pdf-file/sou/SOU_NAEK_038_2021.pdf). Належне виконання постачальником свого зобов`язання щодо поставки товару відповідної якості та кількості підтверджується підписанням сторонами акту (актів) приймання - передачі товару (п.6.2 Договору).
У п.10.1 Договору визначено, що будь-які зміни і доповнення до даного Договору, крім випадків встановлених п.3.3 Договору, мають силу тільки в тому випадку, якщо вони оформлені Додатковими угодами, що підписані уповноваженими особами та скріплені печаткою з боку покупця.
Відповідно до п.12.1.1 Договору, покупець зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати за поставлені товари. Постачальник зобов`язаний забезпечити постачання товарів у строки, встановлені цим Договором (п. 12.3.1 Договору).
У відповідності до п.13.1 Договору, договір вступає в силу з моменту підпису обома сторонами, та скріплення печаткою з боку покупця і діє до 31.12.2025 включно, а в частині виконання постачальником гарантійних зобов`язань, та в частині виконання покупцем зобов`язань по оплаті - до повного їх виконання. Продовження строку дії Договору можливе до його закінчення, шляхом укладання відповідної Додаткової угоди.
Договір скріплений підписами та печатками обох сторін.
Між сторонами була погоджена та підписана Специфікація №1, яка є Додатком №1 до Договору №53-123-01-25-10259 від 08.08.2025, в якій визначено найменування товару, тип; технічні характеристики, ГОСТ, ТУ, ДСТУ, ТС; код товару згідно з УКТ ЗЕД; виробник; строк поставки та кількість календарних днів, од.вим.; кількість; загальна сума товару з ПДВ 1 346 395,54 грн. 
Так, відповідно до Специфікації, строк поставки труби 32х3 Ст20 (позиція №1 Специфікації №1) складає 90 календарних днів; - строк поставки труби 325х8 Ст20 (позиція №2 Специфікації №1) складає 90 календарних днів; - строк поставки труби 40х3,5 Ст1-3пс/сп (позиція №3 Специфікації №1) складає 45 календарних днів; - строк поставки труби 50х3,5 Ст1-3пс/сп (позиція №4 Специфікації №1) складає 45 календарних днів; - строк поставки труби 20х2,8 Ст1-3пс/сп (позиція №5 Специфікації №1) складає 45 календарних днів.
Згідно п.3.1.2 Договору, конкретні строки постачання товару за кожною позицією, визначені у Специфікації №1 (Додаток №1 до Договору), розраховуються в календарних днях, починаючи з дати оприлюднення цього Договору в електронній системі публічних закупівель ProZorro
Позивач вказує, що датою оприлюднення Договору в електронній системі публічних закупівель «Prozorro» є 11.08.2025., тому з урахуванням ст.253 ЦК України датою з якої почався перебіг календарних днів для виконання Відповідачем (Постачальником) зобов`язань щодо постачання товару є 12.08.2025.
Отже, з урахуванням п.3.1.2 Договору та строків поставки товару визначених у Специфікації №1, відповідач мав поставити позивачу товару у наступні строки: 
- за позицією 1 Специфікації №1 (труби 32х3 Ст20) - 09.11.2025 (включно) (11.08.2025 + 90 календарних днів); 
- за позицією 2 Специфікації №1 (труби 325х8 Ст20) - 09.11.2025 (включно) (11.08.2025 + 90 календарних днів); 
- за позицією 3 Специфікації №1 (труби 40х3,5 Ст1-3пс/сп) - 25.09.2025 (включно) (11.08.2025 + 45 календарних днів);
- за позицією 4 Специфікації №1 (труби 50х3,5 Ст1-3пс/сп) - 25.09.2025 (включно) (11.08.2025 + 45 календарних днів);
- за позицією 5 Специфікації №1 (труби 20х2,8 Ст1-3пс/сп) - 25.09.2025 (включно) (11.08.2025 + 45 календарних днів).
Позивач вказує, що поставка товару за договором виконана постачальником з порушенням строку визначеного у Договорі та Специфікації №1, а саме: 
згідно видаткової накладної №170-1-01416 від 17.12.2025 товар за позицією №1 Специфікації №1 поставлений на суму 617 977,80 з ПДВ - 18.12.2025 (дата вхідного контролю), тобто з порушенням термінів постачання - 38 к.д. (з 10.11.2025 по 17.12.2025); 
згідно видаткової накладної №170-1-100885 від 12.11.2025 товар за позицією №2 Специфікації №1 поставлений на суму 688 819,38 з ПДВ - 14.11..2025 (дата вхідного контролю), тобто з порушенням термінів постачання - 4 к.д. (з 10.11.2025 по 13.11.2025); 
згідно видаткової накладної №170-1-11300 від 17.12.2025 товар за позицією №3, 4, 5 Специфікації №1 поставлений на суму 36 089,00 грн. з ПДВ - 03.10.2025 (дата вхідного контролю), тобто з порушенням термінів постачання - 7 к.д. (з 26.09.2025 по 02.10.2025).
Позивач, у зв`язку з порушенням строків поставки товару визначеного Договором нарахував відповідачу пеню та штраф, які просить суд стягнути з відповідача. 

У відповідності до ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Стаття 626 Цивільного кодексу України встановлює, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зі змісту ч.1 ст. 627 Цивільного кодексу України вбачається, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Як зазначено в ч.1 ст.628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст.629 Цивільного Кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
У відповідності ч.1 ст.202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Частиною 1 ст.662 Цивільного кодексу України визначено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.
Статтею 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст.530 Цивільного Кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
У відповідності до ч.ч.1,2 ст.251 Цивільного кодексу України, строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.
Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.
Відповідно до ст.ст.610, ч.1 ст.612 Цивільного Кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.611 Цивільного Кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
Стаття 549 Цивільного Кодексу України встановлює, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
У відповідності до п.4.1 Договору, у разі порушення постачальником конкретних строків постачання товару, визначених пунктом 3.1.2 цього Договору, постачальник зобов`язаний сплатити покупцю пеню у розмірі 0,1% від вартості непоставленого товару за кожний день прострочення. У разі прострочення постачання за будь-якою позицією понад 30 календарних днів від строку, визначеного у Специфікації №1 (Додаток №1 до Договору) для цієї позиції, постачальник додатково сплачує штраф у розмірі 7% від вартості непоставленого товару. 
Так, позивач згідно наданого до суду розрахунку нарахував та просить суд стягнути з відповідача пеню у загальному розмірі 26 491,06 грн. нараховану: 
- за прострочення поставки товару за позицією №1 Специфікації №1 за період з 10.11.2025 по 17.12.2025 на суму 617 977,80 грн., у розмірі 23 483,16 грн.; 
- за прострочення поставки товару за позицією №2 Специфікації №1 за період з 10.11.2025 по 13.11.2025 на суму 688 819,38 грн., у розмірі 2 755,28 грн.; 
- за прострочення поставки товару за позицією №3, 4, 5 Специфікації №1 за період з 26.09.2025 по 02.10.2025 на суму 36 089,00 грн., у розмірі 252,62 грн. 
Перевіривши розрахунок пені, наданий позивачем, суд доходить висновку, що він є обґрунтованим, арифметично правильним, відповідає вимогам чинного законодавства, отже позовні вимоги в цій частині є обґрунтовані.
Заперечення відповідача щодо невірного визначення позивачем календарних днів порушення строків постачання товару є безпідставними, у зв`язку з чим судом до уваги не приймаються. 

Також, позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача 7% штрафу у розмірі 43 258,45 грн. за прострочення постачання товару за позицією №1 Специфікації №1 понад 30 днів на суму 617 977,80 грн., розмір якого є обґрунтованим. 

Відповідач у наданому до суду відзиві просить суд зменшити розмір пені та штрафу на 80%. При вирішенні питання щодо можливості зменшення заявленої до стягнення суми пені та штрафу просить врахувати, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтерпайп Україна» не є виробником продукції яка була поставлена позивачеві у рамках укладеного договору. Виробництво Товару відбувається на промислових потужностях АТ «Інтерпайп Новомосковський трубний завод» та ТОВ «Інтерпайп ніко тьюб», що розташоване у місті Нікополь, Дніпропетровської області. Починаючи з моменту повномасштабного вторгнення Російської Федерації на територію України виробничі потужності ТОВ «Інтерпайп ніко тьюб» зазнають систематичних обстрілів, що призводить до численних простоїв підприємства. Допущені з боку відповідача порушення обумовлюються саме обставинами непереборної сили такі як військові дії та пов`язані з ними масштабні руйнування, оскільки продукція, що була поставлена позивачеві на виконання умов укладеного договору, виготовлювалась індивідуально під його замовлення саме у місті Нікополь. Свідченням систематичних проблем з виробництвом Товару свідчать й численні сертифікати Торгово-промислових палат, котрими засвідчуються форс-мажорні обставини. Вказує, що строки порушення є незначними, жодних збитків підприємство позивача також не зазнало.
Розглянувши клопотання відповідача про зменшення пені та штрафу суд зазначає наступне. 
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, строк дії якого неодноразово продовжувався ї триває станом на момент вирішення спору.
Як вбачається з матеріалів справи, Договір про постачання товару був укладений між позивачем та відповідачем 08.08.2025.
У відповідності до п.38 постанови ВС від 21.07.2021 у справі №912/3323/20) форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами.
Надзвичайними є ті обставини, настання яких не очікується сторонами при звичайному перебігу справ. Під надзвичайними можуть розумітися такі обставини, настання яких добросовісний та розумний учасник правовідносин не міг очікувати та передбачити при прояві ним достатнього ступеня обачливості.
Невідворотними є обставини, настанню яких учасник правовідносин не міг запобігти, а також не міг запобігти наслідкам таких обставин навіть за умови прояву належного ступеня обачливості та застосуванню розумних заходів із запобігання таким наслідкам. Ключовим є те, що непереборна сила робить неможливим виконання зобов`язання в принципі, незалежно від тих зусиль та матеріальних витрат, які сторона понесла чи могла понести, а не лише таким, що викликає складнощі, або є економічно невигідним.
У постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 19.08.2022 у справі №908/2287/17 також зазначається, що сертифікат видається торгово-промисловою палатою за зверненням однієї зі сторін спірних правовідносин (сторін договору), яка (сторона) оплачує (за винятком суб`єктів малого підприємництва) послуги торгово-промислової палати. Водночас інша сторона спірних правовідносин (договору) позбавлена можливості надати свої доводи і вплинути на висновки торгово-промислової палати.
Таке засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) може вважатися достатнім доказом про існування форс-мажорних обставин для сторін договору, якщо вони про це домовилися, але не пов`язує суд у випадку виникнення спору між сторонами щодо правової кваліфікації певних обставин як форс-мажорних.
Звідси Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду зазначає, що сертифікат торгово-промислової палати, який підтверджує наявність форс-мажорних обставин, не може вважатися беззаперечним доказом про їх існування, а повинен критично оцінюватися судом з урахуванням встановлених обставин справи та у сукупності з іншими доказами. Адже визнання сертифіката торгово-промислової палати беззаперечним та достатнім доказом про існування форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) без надання судом оцінки іншим доказам суперечить принципу змагальності сторін судового процесу.
Отже, доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору.
Як вбачається з наданих відповідачем до відзиву сертифікатів Торгово-промислової палати, то вони видані на засвідчення форс-мажорних обставин щодо виконання відповідачем Договорів укладених з іншими контрагентами. 
Суд дійшов висновку, що обставини непереборної сили у справі не мають місця, оскільки відсутня їхня надзвичайність. Зокрема, сторони уклали договір під час військового стану, коли відбувається збройна агресія Російської Федерації, яка постійно здійснює ракетні обстріли усієї території України. Отже, укладаючи договір, відповідач знав і повинен був розуміти усі ризики здійснення господарської діяльності під час війни. 
Водночас, суд вважає, що було б несправедливим повністю покладати на відповідача відповідальність за прострочку внаслідок спірних обставин, оскільки чинник війни неможливо повністю врахувати під час господарювання.
У відповідності до частини 3 статті 509 ЦК України зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Відповідно до ч.3 статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Вирішуючи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.
Законодавством не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій і дане питання вирішується господарським судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
У постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.01.2024 у справі №911/2269/22 викладено висновок про те, що індивідуальний характер підстав, якими у конкретних правовідносинах обумовлюється зменшення судом розміру неустойки, що підлягає стягненню за порушення зобов`язання, а також дискреційний характер визначення судом розміру, до якого суд її зменшує, зумовлюють висновок про відсутність універсального максимального і мінімального розміру неустойки, на який її може бути зменшено, що водночас вимагає, щоб цей розмір відповідав принципам верховенства права.
Розмір неустойки, до якого суд її зменшує (на 90%, 70% чи 50% тощо), у кожних конкретно взятих правовідносинах (справах) також має індивідуально-оціночний характер, оскільки цей розмір (частина або процент, на які зменшується неустойка), який обумовлюється встановленими та оціненими судом обставинами у конкретних правовідносинах, визначається судом у межах дискреційних повноважень, наданих суду відповідно до положень частин першої другої статті 233 Господарського кодексу України та частини третьої статті 551 Цивільного кодексу України, тобто у межах судового розсуду.
Зменшення судом неустойки до певного розміру відбувається із визначенням її у конкретній грошовій сумі, що підлягає стягненню, тоді як переведення зменшуваного розміру неустойки у частки, а відповідно і апелювання у спорах про зменшення розміру неустойки такими категоріями, як частка або процент, на який зменшується неустойка, не відображає об`єктивний стан сукупності обставин, які є предметом судового дослідження при вирішенні питання про зменшення неустойки.
При цьому слід звернути увагу, що законодавець надає суду право зменшувати розмір неустойки, а не звільняти боржника від її сплати. Поряд з цим сукупність обставин у конкретних правовідносинах можуть вказувати на несправедливість стягнення з боржника неустойки в будь-якому істотному розмірі. Визначення справедливого розміру неустойки належить до дискреційних повноважень суду.
Таким чином, у питаннях підстав для зменшення розміру неустойки правовідносини у кожному спорі про її стягнення є відмінними, оскільки кожного разу суд, застосовуючи дискрецію для вирішення цього питання, виходить з конкретних обставин, якими обумовлене зменшення штрафних санкцій, які водночас мають узгоджуватись з положеннями частини третьої статті 551 Цивільного кодексу України, а також досліджуватись та оцінюватись судом в порядку статей 86, 210, 237 Господарського процесуального кодексу України.
Такий підхід є усталеним в судовій практиці та застосований, зокрема, в постановах Верховного Суду від 11.07.2023 у справі №914/3231/16, від 10.08.2023 у справі №910/8725/22, від 26.09.2023 у справі №910/22026/21, від 02.11.2023 у справі №910/13000/22, від 07.11.2023 у справі №924/215/23 та від 09.11.2023 у справі №902/919/22.
Відтак, якщо порушення зобов`язання учасника господарських відносин не потягло за собою значні збитки для іншого господарюючого суб`єкта, то суд може зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.
Інститут зменшення неустойки судом є ефективним механізмом забезпечення балансу інтересів сторін порушеного зобов`язання.
Таку функцію, як сприяння належному виконанню зобов`язання, стимулювання боржника до належної поведінки, неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Неустойка не є каральною санкцією, а має саме компенсаційний характер.
При цьому, суд наголошує на відсутності правових підстав для ототожнення інституту зменшення розміру неустойки зі звільненням відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, оскільки зменшення судом розміру штрафних санкцій є лише передбаченим законом проявом обмеження відповідальності боржника за наявності відповідних підстав для цього, що жодним чином не суперечить принципам розумності та справедливості.
За таких обставин, враховуючи, що головною метою неустойки є стимулювання боржника до належного виконання зобов`язання і не лише майновий стан боржника може бути підставою для зменшення штрафних санкцій, беручи до уваги ступінь виконання відповідачем своїх зобов`язань (зокрема, повне виконання відповідачем Договору, незначний період прострочення поставки товару), відсутність доказів на підтвердження погіршення фінансового стану позивача, виникнення ускладнень у здійсненні ним господарської діяльності чи завдання останньому збитків в результаті порушення зобов`язання відповідачем, суд, враховуючи, що застосування штрафних санкцій не повинно лягати непомірним тягарем для боржника і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора, дійшов висновку про наявність правових підстав для зменшення належної до сплати суми пені та штрафу на 50%, а саме пені з 26 491,06 грн. до 13 245,53 грн. (26 491,06 грн. - 50%) та штрафу з 43 258,45 грн. до 21 629,23 грн. (43 258,45 грн. - 50%), що є адекватною мірою відповідальності за неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань, проявом балансу між інтересами кредитора і боржника, узгоджується з нормами закону, які регулюють можливість такого зменшення, та є засобом недопущення використання неустойки ані як інструменту позивача для отримання безпідставних доходів, ані як способу відповідача уникнути відповідальності.
Суд наголошує на тому, що стягнення з відповідача суми пені та штрафу, зменшеної на 50%, компенсує негативні наслідки, пов`язані з порушенням останнім узгодженого сторонами строку поставки товару, а також відповідає принципу пропорційності, у той час як стягнення з відповідача штрафних санкцій у повному обсязі, на переконання суду, було б неспівмірним з негативними наслідками від порушення відповідачем відповідного зобов`язання.
У резолютивній частині судового рішення зазначається про часткове задоволення позову і розмір суми неустойки, що підлягає стягненню. Судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення неустойки.
Відповідно до ч.ч.1-3 ст.13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
За умовами ч.ч.1, 2 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Частиною 1 статті 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Згідно з ст.79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Судом були досліджені всі документи, які надані сторонами по справі, аргументи сторін та надана їм правова оцінка. Решта доводів та заперечень сторін судом до уваги не береться, оскільки не спростовують наведених вище висновків. 
Керуючись ст.ст. 2, 7, 11, 13, ч. 5 ст. 29, 73, 74, 76-79, 86, 91, 123, 129, 210, 220, 232, 233, 237, 238, 240, 241, 247, 248, 252 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерпайп Україна" (вул.Писаржевського, б.1а, м.Дніпро, 49005, код ЄДРПОУ 33668606) на користь Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" ("Енергоатом", вул.Назарівська, буд.3, м.Київ, 01032, код ЄДРПОУ 24584661) в особі філії "Відокремлений підрозділ "Південноукраїнська атомна електрична станція" акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (м.Південноукраїнськ, Миколаївська область, 55001, код ЄДРПОУ 20915546) пеню у розмірі 13 245,53 грн., штраф у розмірі 21 629,23 грн. та судовий збір у розмірі 2 662,40 грн. 
3. В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду, у відповідності до ст.241 Господарського процесуального кодексу України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст.253, 254, 256-259 ГПК України.

Суддя Н.О. Семенчук