Справа № 466/2603/26
Провадження № 2/466/2494/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2026 року Шевченківський районний суд м. Львова 
у складі: головуючого судді Зими І.Є.
секретаря с/з Васинчик М.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного провадження, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 
в с т а н о в и в :
26 березня 2026 року, ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» звернулось до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором №345390400 від 30.12.2021 року, у розмірі 30 620, 15 грн., судовий збір та витрати на правову допомогу в розмірі 7 000 грн.
В обґрунтування вимог зазначають, що 30.12.2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачкою було укладено кредитний договір №345390400 в електронній формі , з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором MNV8VJ57.
Відповідачка самостійно пройшла реєстрацію в інформаційно-телекомунікаційній системі первісного кредитора, створила особистий кабінет, подала заявку на отримання кредитних коштів, вказала свої персональні дані, номер телефону, реквізити банківської картки, після чого підтвердила укладення договору шляхом введення одноразового ідентифікатора. Відповідно до умов кредитного договору первісним кредитором відповідачці було надано кредитні кошти у розмірі 14 000 грн., а в подальшому сума кредитування була збільшена, у зв`язку з чим загальна сума кредиту становила 25 000 грн. Первісний кредитор належним чином виконав свої зобов`язання за договором та перерахував кредитні кошти на банківську картку відповідачки, однак остання свої зобов`язання щодо своєчасного повернення кредитних коштів та сплати процентів належним чином не виконала, у зв`язку з чим утворилась заборгованість. Також позивач зазначає, що право вимоги за вказаним кредитним договором неодноразово відступалось на підставі договорів факторингу, а саме: від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс», в подальшому - до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», а згодом - до ТОВ «ФК «Ейс», у зв`язку з чим позивач набув статусу нового кредитора. Станом на день звернення до суду загальна заборгованість відповідачки за кредитним договором становить 30 620,15 грн., з яких: 22 537, 50 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 8 082,65 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом. У зв`язку з чим позивач змушений звернутись до суду.
Ухвалою суду від 30.03.2026 року справу призначено до розгляду в порядку спрощеного провадження.
В судове засідання представник позивача не з`явився, разом з позовною заявою ним було подано клопотання про розгляд справи у відсутності представника позивача.
Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання повторно не з`явилась з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлялася про час та місце розгляду справи, що стверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення. Окрім цього, відповідачка 08.04.2026 року знайомилась з матеріалами справи. 11.05.2026 року, ОСОБА_1 подала заяву про відкладення судового засідання, для залучення до справи адвоката для представлення своїх інтересів. Станом на момент розгляду справи судом, на адресу суду не надходило жодних клопотань чи заяв. Правом на подачу відзиву відповідачка не скористалась.
Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що 30.12.2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено Договір кредитної лінії №345390400 в електронній формі. Відповідно до п.1.1 вказаного договору кредитодавець зобов`язався надати позичальнику кредит у вигляді кредитної лінії в межах кредитного ліміту у розмірі 25 000,00 грн., на умовах строковості, зворотності та платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов договору та Правил надання грошових коштів у позику продукту «СМАРТ».
Згідно з п.1.3 договору перший транш кредиту було надано відповідачці у сумі 14 000,00 грн. , зі строком повернення до 29.01.2022 року. В подальшому відповідачка збільшила суму кредитування, у зв`язку із чим загальний розмір отриманих кредитних коштів становив 25 000,00 грн. Судом встановлено, що кредитний договір укладено у формі електронного документа з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором MNV8VJ57. Відповідно до положень ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій, у тому числі електронній формі. 
Згідно зі ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а воля сторін виражена за допомогою електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх його істотних умов.
Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові, а позичальник - повернути кредит та сплатити проценти. Особливості укладення електронних договорів визначені Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до ч.ч.3, 4, 6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом направлення пропозиції його укласти та її прийняття другою стороною. Частиною 12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями та підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний правочин може бути підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором.
Із матеріалів справи вбачається, що перед укладенням кредитного договору відповідачка самостійно за допомогою мережі Інтернет перейшла на офіційний сайт первісного кредитора www.moneyveo.ua, зареєструвалась в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства, створила особистий кабінет позичальника, заповнила заявку на отримання кредиту, вказала свої персональні дані, номер мобільного телефону, адресу електронної пошти, паспортні дані, РНОКПП, адресу проживання та реквізити банківської картки для перерахування коштів.
Із заявки на отримання грошових коштів в кредит від 30.12.2021 року вбачається, що відповідачкою було зазначено фінансовий номер телефону НОМЕР_1 , адресу електронної пошти ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспортні дані, РНОКПП НОМЕР_2 та банківську картку № НОМЕР_3 . Після проходження процедури верифікації відповідачка ознайомилась із офертою, індивідуальною частиною кредитного договору, Правилами надання грошових коштів у позику та Паспортом споживчого кредиту продукту «СМАРТ», який містив детальну інформацію щодо умов кредитування, процентної ставки, порядку повернення кредиту, наслідків прострочення виконання зобов`язань, а також прав та обов`язків сторін. 
Згідно Паспорта споживчого кредиту вбачається, що типом кредиту є кредитна лінія, строк кредитування становить від 1 до 65 днів, кредит надається шляхом переказу грошових коштів на банківську картку позичальника, процентна ставка є фіксованою, проценти за користування кредитом сплачуються у кінці строку користування кредитом, а у випадку прострочення за кожен день користування кредитом.
Крім того, у Паспорті споживчого кредиту відповідачка підтвердила, що отримала всю необхідну інформацію про умови кредитування, орієнтовну загальну вартість кредиту, реальну річну процентну ставку, а також підтвердила отримання роз`яснень щодо правових наслідків невиконання умов договору. Після підтвердження умов договору на номер телефону, вказаний відповідачкою, було надіслано одноразовий ідентифікатор MNV8VJ57, який остання використала для підписання кредитного договору та підтвердження своєї волі на його укладення. Таким чином, укладення кредитного договору було наслідком активних, послідовних та свідомих дій відповідачки, спрямованих на отримання кредитних коштів. Без доступу до фінансового номера телефону, особистого кабінету та реквізитів банківської картки укладення такого договору було б неможливим.
Судом також встановлено, що первісний кредитор належним чином виконав свої зобов`язання за договором та перерахував відповідачці кредитні кошти. На підтвердження факту надання кредиту позивачем долучено розрахунок заборгованості, із якого вбачається, що 30.12.2021 року відповідачці було надано 14 000,00 грн., а вже 14.01.2022 року відповідачці додатково надано 11 000,00 грн. Тобто загальна сума виданих кредитних коштів становила 25 000,00 грн. Із вказаного розрахунку також вбачається, що відповідачкою частково здійснювались платежі на погашення заборгованості, а саме: 01.02.2022 року - 3 936,00 грн.; 08.02.2022 року - 6 050,00 грн.; 03.03.2022 року 635,00 грн. Загалом на суму 10 621,00 грн. Факт здійснення відповідачкою часткових оплат суд оцінює як додаткове підтвердження визнання нею факту існування кредитних правовідносин та отримання кредитних коштів. Крім того, на виконання ухвали суду АТ «Райффайзен Банк» надало інформацію щодо рахунку НОМЕР_4 та банківської картки № НОМЕР_5 . Із наданої банком інформації вбачається, що вказаний рахунок та банківська картка належать саме ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 . Також банк підтвердив, що номер телефону НОМЕР_6 є фінансовим номером телефону відповідачки та знаходиться в її анкетних даних. З наданої банком виписки по рахунку вбачається рух коштів по картковому рахунку відповідачки, у тому числі зарахування 30.12.2021 року грошових коштів у сумі 14 000,00 грн. та 14.01.2022 року грошових коштів у сумі 11 000,00 грн., що повністю узгоджується з наданим позивачем розрахунком заборгованості та підтверджує факт отримання відповідачкою кредитних коштів.
Суд звертає увагу, що сукупність наданих позивачем доказів кредитний договір, заявка на отримання кредиту, паспорт споживчого кредиту, розрахунок заборгованості, банківська інформація та виписки по рахунку є взаємопов`язаними, узгодженими між собою та підтверджують як факт укладення договору саме відповідачкою, так і факт отримання нею кредитних коштів.
Будь-яких належних та допустимих доказів на спростування факту укладення договору, належності банківської картки чи фінансового номера телефону відповідачці, а також доказів несанкціонованого використання її персональних даних суду не надано.
Також відповідачкою не надано доказів повного погашення кредитної заборгованості.
У зв`язку із неналежним виконанням відповідачкою умов кредитного договору утворилась заборгованість. Відповідно до наданого позивачем розрахунку станом на день звернення до суду загальна сума заборгованості за кредитним договором №345390400 становить 30 620,15 грн., з яких: 22 537,50 грн. - заборгованість по тілу кредиту та 8 082,65 грн. - заборгованість по несплачених відсотках за користування кредитом. Вказаний розрахунок відповідачкою не спростований, контррозрахунку суду не подано. 
Крім того, судом встановлено, що право вимоги за кредитним договором неодноразово відступалось на підставі договорів факторингу, а в подальшому перейшло до ТОВ «ФК «ЕЙС», яке є належним позивачем у справі.
Відповідно до ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою шляхом відступлення права вимоги.
Згідно зі ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав.
Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.
Згідно зі ст.526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог закону.
Відповідно до ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, воно підлягає виконанню у цей строк.
За змістом ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання.
Згідно із ч.1 ст.612 ЦК України боржник є таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором.
Оскільки відповідачка належним чином не виконала взяті на себе договірні зобов`язання, своєчасно не повернула кредитні кошти та не сплатила проценти за користування кредитом, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «ФК «ЕЙС» є обґрунтованими, підтвердженими належними та допустимими доказами та підлягають задоволенню у повному обсязі.
Крім того, в силу дії 141 ЦПК України, з відповідачки слід стягнути в користь позивача судовий збір.
Щодо вимоги позивача про стягнення витрат на правничу допомогу, суд приходить до наступного висновку.
Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.
Згідно з матеріалів справи, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем подані: копія Договору правничої допомоги № 20/08/25-01 від 20.08.2025, копія Додаткової угоди № 25770940092 від 01.09.2025 до Договору правничої допомоги № 20/08/25-01 від 20.08.2025, копія Акту прийому-передачі наданих послуг, копія свідоцтва адвоката про право на зайняття адвокатською діяльністю, копія довіреності адвоката.
Представник позивача просить стягнути витрати за надання професійної правничої допомоги на загальну суму 7 000 грн.
Під час вирішення питання про стягнення витрат на професійну правову допомогу, суд враховує висновки Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц у постанові від 19.02.2020 року. Так, суд наголосив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Важливими є також висновки у постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, де визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Відтак, суд приходить до висновку, що витрати на професійну правничу допомогу у заявленому розмірі є завищеними, враховуючи категорію справи та час, який захисник міг би потратити на підготовку матеріалів. В цій частині заявлених вимог слід стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу в розмірі 3 000 грн, що буде співрозмірним з ринковими цінами адвокатських послуг, та складністю вказаної цивільної справи.
Керуючись: ст.ст. 512, 526, 543, 1054 ЦК України, ст.ст. 10-13, 76-81, 141, 263-265 ЦПК України суд,
у х в а л и в:
позов задовольнити частково. Стягнути зі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» заборгованість за кредитним договором №№ 345390400 від 30.12.2021 у розмірі 30 620,15 грн. (тридцять тисяч шістсот двадцять гривень 15 копійок).
Стягнути зі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» судовий збір у розмірі 2 662,40 грн. (дві тисячі шістсот шістдесят дві гривні 40 копійок).
Стягнути зі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» 3 000 грн. (три тисячі гривень) понесені витрати на правову допомогу. В решті вимог відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його ухвалення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.
Сторони в справі:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Ейс» місцезнаходження: м. Київ, вул. Юрія Поправки, 6, каб. 13, ЄДРПОУ:42986956.
Відповідачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .
  Суддя	  	 І.  Є.  Зима