Справа № 354/30/26 
Провадження № 2-о/354/16/26 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2026 року м.Яремче

Яремчанський міський суд Івано-Франківської області в складі:
головуючої судді Ковалюк О.М.,
за участю секретаря судового засідання Стремінської А.І.,
представник заявниці ОСОБА_1 
розглянувши в порядку окремого провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Яремче цивільну справу за заявою ОСОБА_2 , заінтересовані особи: Яремчанська міська рада Надвірнянського району Івано-Франківської області, ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю -
в с т а н о в и в:
Стислий виклад обставин справи
09.01.2026 адвокат Гайтанюк М.М., яка представляє інтереси ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю, мотивуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після його смерті відкрилась спадщина на належні йому кошти в сумі 10000 доларів США, які знаходяться на рахунку в АТ «Ощадбанк». Зазначила, що вона є спадкоємцем майна померлого, батько спадкодавця – ОСОБА_5 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . В шлюбі спадкодавець не перебував, дітей не мав. Таким чином інших спадкоємців, передбачених законодавством, у спадкодавця немає. Заповіт від імені спадкодавця не складався. Вона звернулась до нотаріальної контори для прийняття спадщини за законом, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що нею пропущено шестимісячний строк для прийняття спадщини та не надані документи, які підтверджують, що вона, як спадкоємець проживала постійно із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Зауважила, що її син проживав разом з нею, вони разом вели спільне господарство, мали спільний бюджет, спільні права та обов`язки. Син допомагав їй по господарству та здійснював за нею догляд, коли вона хворіла, а вона готувала йому їжу, а після смерті сина вона здійснила його поховання, тому вважала себе такою, що фактично прийняла спадщину, оскільки від спадщини вона не відмовлялась та фактично вступила у володіння та управління спадковим майном. До цього часу вона продовжує проживати у житловому будинку по АДРЕСА_1 . Враховуючи викладене, просила встановити факт проживання однією сім`єю зі спадкодавцем ОСОБА_4 .
Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі
Ухвалою судді від 19.01.2025 відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку окремого провадження та витребувано державного нотаріуса Яремчанської державної нотаріальної контори належно засвідчену копію спадкової справи № 737740530 у Спадковому реєстрі, №17/2025 – у нотаріуса, заведену після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
28.01.2026 Яремчанська державна нотаріальна контора на виконання вказаної ухвали суду надала належним чином звірену копію спадкової справи №17/2025, відкриту після смерті ОСОБА_4 .
У судовому засіданні представник ОСОБА_2 – адвокат Гайтанюк М.М. заяву підтримала з підстав, викладених у ній, та просила таку задовольнити.
Представник Яремчанської міської ради Надвірнянського району та ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилися, належним чином були повідомлені про час та місце розгляду заяви, клопотань про відкладення до суду не надходило.
Заінтересована особа ОСОБА_3 в судове засідання теж не з`явилась, подала 26.02.2026 та 10.04.2026 заяви про розгляд справи за її відсутності, повідомила суд, що заяву визнає, викладені в ній обставини відповідають дійсності,на спадкове майно вона не претендує, оскільки проживає та працює за межами України, для підтвердження обставин, що вона перебуває довгий час за кордоном долучила копії документів, просила розглянути справу за наявними в матеріалах документами.
Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_6 суду пояснила, що проживає з заявницею по сусідству, а саме: живе в будинку АДРЕСА_2 , а заявниця як мінімум з 1977 року жила в будинку АДРЕСА_1 . Знає її з того моменту як вийшла заміж і прийшла жити в цей будинок, тому їй достовірно відомо, що ОСОБА_7 являється матір`ю ОСОБА_8 , який мінімум 10 років опікувався нею, допомагав по господарству та в побуті. Повідомила, що донька ОСОБА_9 - ОСОБА_10 проживає в Польщі, а син ОСОБА_11 живе в будинку, що розташований вище в горах. Також їй відомо про те, що ОСОБА_7 мала у власності землю та будинок високо на горі, куди вона переходила жити на літо, щоб обробляти город, сіно і т.п., однак останні 5 років туди вже не ходила за станом здоров`я, завжди жила з сином ОСОБА_12 .
У судовому засіданні свідок ОСОБА_13 , який є внуком заявниці, підтвердив факт проживання своєї бабусі ОСОБА_2 з її сином ОСОБА_12 протягом багатьох років в будинку по АДРЕСА_1 , так як проживає з нею на одному подвір`ї, в будинку АДРЕСА_3 . Повідомив, що будинок АДРЕСА_1 належить ОСОБА_3 , але в ньому проживали ОСОБА_2 та її син ОСОБА_12 до моменту смерті останнього. Зазначив, що ОСОБА_2 хворіла і вже 3-4 роки не могла ходити в будинок АДРЕСА_4 . ОСОБА_4 допомагав заявниці в побуті та по господарству, здійснював за нею догляд, а після його смерті вона фактично вступила в управління спадковим майном. 
Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин
Заслухавши представника заявниці, дослідивши та перевіривши письмові докази у справі, допитавши свідків, судом встановлено наступне.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер син заявниці ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого Яремчанським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Надвірнянському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції серії НОМЕР_1 від 07 січня 2025 року та повним витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть (а.с. 29-30).
Після її смерті відкрилася спадщина за законом на грошові кошти в сумі 10000 доларів США, які знаходяться на рахунку в АТ «Ощадбанк» та належали її покійному синові ОСОБА_4 , що підтверджується довідкою ТВБВ № 10008/0126 м. Яремче від 11.04.2024 №11-04, а також на кошти, що перебувають на депозитному рахунку АТ «ПриватБанк» відповідно до копії заяви про приєднання SAMDNWFDB0073987268000 вклад «Стандарт» строковий на 5 міс від 12.09.2024 (а.с.22-25).
Батьками померлого, згідно з свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 08 вересня 1971 року, виданого міською радою м. Яремче, є ОСОБА_5 та ОСОБА_2 . Оскільки батько ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 21.08.1985, виданого міським віділом ЗАГС Яремчанського міськвиконкому (а.с.12), єдиним спадкоємцем першої черги за законом є заявниця ОСОБА_2 .
Спадкоємцями другої черги за законом є дочка зявниці та рідна сестра померлого ОСОБА_4 – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та син заявниці та рідний брат померлого ОСОБА_4 – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , які зареєстровані за адресою, де проживав померлий. Ще одна донька заявниці – ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_8 . Ці обставини підтверджуються копіями: свідоцтва про народження ОСОБА_3 серії НОМЕР_4 від 28.08.1975 (а.с 15), повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження ОСОБА_15 та ОСОБА_2 (а.с. 18-20), повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну рестрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища ОСОБА_16 та свідоцтва про смерть ОСОБА_16 серії НОМЕР_5 від 30.05.2008 (а.с. 16-17, 31), а також листа виконавчого комітету Яремчанської міської ради Івано-Франківської області № 2377/01-40/12 від 11.07.2025 (а.с.63).
З акту від 30.12.2025 обстеження матеріально-побутових умов, складеного депутатом Яремчанської міської ради Бабчуком П.В. вбачається, що заявниця ОСОБА_2 та її син ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно разом проживали у будинку за адресою: АДРЕСА_5 з 2021 року по день його смерті. Разом з нею проживають донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та онук ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_9 (а.с.14).
Заявниця продовжує проживати у цьому булинку і до цього часу, однак зареєстрована за адресою: АДРЕСА_6 , що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади від 14.01.2025 № 2025/000507687 (а.с.67), де проживає на даний час її син ОСОБА_11 .
Факт спільного проживання та ведення спільного господарства, й те, що ОСОБА_2 та її син ОСОБА_4 мали спільний бюджет, були пов`язані спільним побутом, мали спільні права та обов`язки, піклувались один про одного, займалися господарством, облаштуванням домашнього побуту, разом обробляли присадибну ділянку тощо, а після смерті сина, заявниця займалася його похованням, доглядає за могилою підтверджується також показаннями свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_13 й іншими матеріалами справи.
З метою належного оформлення спадкових прав після смерті ОСОБА_4 заявниця 11.07.2025 звернулася до державного нотаріуса Яремчанської державної нотаріальної контори у Надвірнянському районі Івано-Франківської області із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, а саме: грошові кошти, які знаходяться на рахунках ПАТ КБ «ПриватБанк» та АТ «Ощадбанк». Цього ж дня, Постановою державного нотаріуса Н. Мотрук № 252/02-31 від 11.07.2025 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на грошові кошти після смерті ОСОБА_4 заявниці було відмовлено, оскільки вона звернулась до нотаріуса після закінчення шести місяців з дня смерті спадкодавця - її сина (а.с.28).
Як встановлено судом з копії спадкової справи та підтверджується листом державного нотаріуса Яремчанської державної нотаріальної контори у Надвірнянському районі Івано-Франківської області Н.Мотрук № 99/02-14 від 11.03.2025 й витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №80400658 від 11.03.2025 (а.с. 27,61), спадкова справа після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 заведена 11 березня 2025 року за № 17/2025 на підставі претензії кредитора ПАТ КБ «ПриватБанк» від 19.02.2025. 
Як встановлено судом, на час розгляду цієї цивільної справи, інших спадкоємців, крім ОСОБА_2 , які б звернулися до нотаріальної контори зі заявою про прийняття спадщини, спадкова справа не містить.
Таким чином, з досліджених в судовому засіданні поданих документів та пояснень учасників та свідків, факт спільного проживання ОСОБА_2 з її сином ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 з 2021 року по день його смерті - підтвердилися.
Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування
Нормами статті 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до положень ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
У положеннях ч.1 ст. 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
У частині 1 ст. 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, у порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України).
Згідно з п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження суд розглядає справи про встановлення фактів, якщо: згідно зі законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.
Таким чином, юридичні факти можуть бути встановленні лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.
Факт постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини встановлюється у судовому порядку, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для заявника.
Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, в разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.
Відповідно дост.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
В статті 1216 Цивільного кодексу України(далі -ЦК України) зазначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
За змістом ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46цього Кодексу).
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом, строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.
В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 227/3750/19 від 22.09.2021 зазначено, що статтями 1268 та 1269ЦК України презюмується, що у разі, коли спадкоємець постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, то він вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він не заявив про відмову від неї протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу.
Відповідно до постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 205/2102/19-ц від 14.04.2021, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Для підтвердження прийняття спадщини має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.
Згідно з постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26.04.2023 у справі № 204/1052/20 відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом.
Заявниця не може іншим шляхом, ніж у судовому порядку, встановити факт, який має юридичне значення для оформлення її спадкових справ та захисту її законних інтересів.
Аналіз перевірених і оцінених судом доказів та законодавства дозволяє суду дійти висновку, що заявником надані належні, достовірні, допустимі докази на підтвердження заявлених вимог, які не викликають сумніву і є достатніми для встановлення факту, який просить встановити заявник.
Висновки суду
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм 
У цій постанові від 11.02.2022, визнаючи подані позивачем письмові докази достатніми та достовірними доказами, Верховний Суд надав їм оцінку в їх сукупності, які в своєму взаємозв`язку згідно з практикою ЄСПЛ щодо урахування принципу "балансу вірогідностей" підтверджують правдивість обставин, на які посилався позивач на обґрунтування своїх позовних вимог, а тому суди дійшли правильних висновків про доведеність родинних відносин між позивачем та померлою особою.
Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у

постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц та в постанові від 21.06.2023 у справі № 916/3027/21.
У своїй постанові від 21.06.2023 у справі № 916/3027/21 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що покладений на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність передбачає, що висновки суду можуть будуватися на умовиводах про те, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.
Кожна із сторін судового спору самостійно визначає докази, які, на її думку, належним чином підтверджують або спростовують заявлені позовні вимоги. Суд з дотриманням вимог щодо всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів визначає певну сукупність доказів, з урахуванням їх вірогідності та взаємного зв`язку, які, за його внутрішнім переконанням, дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, що входять до предмета доказування.
Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні від 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом". Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей".
Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".
Оскільки виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, заявниця вірно звернулася в суд із заявою про встановлення цих фактів, розгляд яких здійснюється за правилами окремого провадження.
З огляду на вказане, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявницею надано достатньо доказів для встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. 
З урахуванням принципу "балансу вірогідностей", що підтверджують правдивість обставин, на які посилалася заявниця в обґрунтування своїх вимог, доказів, що знаходяться у матеріалах справи та обставин, встановлених під час розгляду цієї цивільної справи, суд вважає, що заява останньої підлягає задоволенню.
Підстав для відмови в задоволенні заяви про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини судом не встановлено.
Метою встановлення факту спільного проживання заявниці зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.
З огляду на наведені письмові докази та беручи до уваги, що інших спадкоємців у спадкодавця не має, та виходячи із того, що законом не передбачено іншого порядку встановлення цих фактів, суд вважає за можливе задовольнити дану заяву.
При вирішенні питання розподілу між сторонами судових витрат, суд враховує, що відповідно до ч. 7 ст. 297 ЦПК України при ухваленні судом рішення в справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються.
Керуючись ст. 4, 76, 81, 89, 259, 263-265, 273, 293, 294, 315, 319 ЦПК України, 
у х в а л и в :
1.Заяву ОСОБА_2 - задовольнити.
2.Встановити факт постійного проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , разом із спадкодавцем ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_5 з 2021 року по день смерті останнього, а саме 24.12.2024 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Рішення суду може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Повне найменування учасників справи:
Заявниця: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , РНОКПП: НОМЕР_6 , місце реєстрації: АДРЕСА_6 , місце проживання: АДРЕСА_5 .
Заінтересована особа: Яремчанська міська рада Надвірнянського району Івано-Франківської області, код ЄДРПОУ 33309833, місцезнаходження: вул. Свободи, буд. № 266, м. Яремче, Надвірнянського району Івано-Франківської області, 78501.
Заінтересована особа: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_7 , місце реєстрації: АДРЕСА_5 .
Заінтересована особа: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП:суду невідомий, місце реєстрації: АДРЕСА_5 , місце проживання: АДРЕСА_6 .

Головуюча суддя:	  	Оксана КОВАЛЮК