Справа № 743/1612/25 	Головуючий у 1 інстанції Макаревич Я. М. 	
Провадження № 33/4823/504/26 	  	
Категорія - ч. 1 ст. 204 - 1 КУпАП 	  	

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2026 року 	місто Чернігів	

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду Гусач О.М., 

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Чернігові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 05 березня 2026 року,

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, військовослужбовець в/ч НОМЕР_1 , проживаючий у АДРЕСА_1 ,

притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 204 – 1 КУпАП з накладенням стягнення у виді штрафу в розмірі трьохсот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5950 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 605 грн. 60 коп. судового збору.

Як встановив суд, 06 грудня 2025 року, о 23 год. 40 хв., ОСОБА_1 в прикордонній смузі на відстані до ДК близько 4000 м, до н.п. Корчів`я близько 600 м, п/н ПП спільно з представниками ПОРВ, співробітниками НПУ та ДСНС селища Ріпки був виявлений громадянин України ОСОБА_1 під час спроби незаконного перетину державного кордону з України до рб поза встановленим пунктом пропуску через ДКУ, чим порушив вимоги ст. 9 Закону України «Про державний кордон України». 

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин, постанову суду скасувати, а провадження у справі щодо нього закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Мотивує тим, що справу розглянуто без його участі, він не був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання та не мав можливості надати пояснення, докази та реалізувати право на захист.
Зазначає, його перебування у прикордонній місцевості було вимушеним. Він потрапив у небезпечну болотисту місцевість та був змушений викликати екстрену службу 112. Після цього його було знайдено та врятовано працівниками поліції та ДСНС.
Окрім того, ОСОБА_1 заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якому поважність причин пропуску строку обґрунтовується тим, що він присутнім у судовому засіданні суду першої інстанції не був, копію постанови не отримував, а про її існування дізнався лише після отримання відзиву у справі № 511/812/26.
Відповідно до положень ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.
Перевіривши доводи апелянта щодо поважності пропуску строку на апеляційне оскарження доходжу висновку, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, адже твердження апелянта підтверджуються матеріалами справи.

На апеляційний розгляд ОСОБА_1 не прибув, надіслав клопотання, в якому просив розглядати апеляційну скаргу за його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних обставин.

Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Дані вимоги закону при розгляді матеріалів про адміністративне правопорушення судом першої інстанції виконані в повному обсязі.
Частиною 1 ст. 204-1 КУпАП, передбачена відповідальність за перетинання або спробу перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.
Диспозиція статті має бланкетний характер, у зв`язку з чим встановлення складу адміністративного правопорушення регулюється спеціальним нормативним актом, що регулює порядок перетинання державного кордону України, яким є Закон України «Про державний кордон України».
Так, ч. 1, 2 ст. 9 Закону України «Про державний кордон України» (далі Закон) передбачено, що перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку. Пішохідне сполучення через державний кордон України здійснюється в пунктах пропуску, що встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до законодавства і міжнародних договорів України, а також поза пунктами пропуску через державний кордон України у випадках, визначених законодавством.
Крім того, ч. 3 ст. 9 вказаного Закону визначено, що пункт пропуску через державний кордон України - це спеціально виділена територія на залізничних та автомобільних станціях, у морських і річкових портах, аеропортах (аеродромах) з комплексом будівель, споруд і технічних засобів, де здійснюються прикордонний, митний та інші види контролю і пропуск через державний кордон осіб, транспортних засобів, вантажів та іншого майна.
Згідно з ч. 1 ст. 12 зазначеного Закону пропуск осіб, які перетинають державний кордон України, здійснюється органами Державної прикордонної служби України за дійсними документами на право в`їзду на територію України або виїзду з України.
Відповідно до Указу Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» 24 лютого 2022 року на території Україні запроваджено воєнний стан. Воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Апеляційний суд приймає до уваги, що відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 69/2022 в Україні запроваджено загальну мобілізацію, що передбачає здійснення визначених Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходів, зокрема, обмеження виїзду чоловіків 18-60 років за кордон.
Суд апеляційної інстанції вважає, що висновок районного суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП є обґрунтованим та відповідає фактичним обставинам справи.
Зокрема, висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення підтверджується зібраними по справі доказами, а саме: фактичними даними, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЧЦП № 280719 від 07.12.2025; схемою виникнення обстановки на ділянці НОМЕР_2 прикзас НОМЕР_3 прикк НОМЕР_4 ПРИКЗ 06 грудня; копіями паспорта ОСОБА_1 ; довідкою за результатами проведених фільтраціно-перевірочних заходів від 06.12.2025; фотокопіями паспорта ОСОБА_2 ; фотокопіями посвідчення ОСОБА_2 ; фотокопіями з мобільного телефону; заявою-зобов`язанням ОСОБА_1 від 07.12.2025; поясненнями ОСОБА_1 від 07.12.2025.
Враховуючи наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення докази у сукупності, а також позицію ОСОБА_1 під час складання протоколу щодо визнання вини, апеляційний суд вважає доведеним факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП, а саме спробу перетнути Державний кордон України, без належних документів на право перетину державного кордону України 06 грудня 2025 року о 23 год. 40 хв.
Посилання ОСОБА_1 на те, що під час розгляду справи в суді першої інстанції були порушені його права, оскільки розгляд справи було здійснено без його участі, не знайшло свого об`єктивного підтвердження, оскільки ст. 268 КУпАП визначений вичерпний перелік категорій справ про адміністративні правопорушення, участь у розгляді яких передбачає обов`язкову участь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, проте ст. 204 - 1 КУпАП до цього переліку не входить.
Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав у своїх рішеннях, що сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження. Крім того, на офіційному сайті Ріпкинського районного суду Чернігівської області, в розділі «Громадянам» у вкладці «Список судових справ, призначених до розгляду» з моменту призначення справи до розгляду були зазначені дата, час та місце розгляду справи. 
Однак у вказану дату та час ОСОБА_1 до суду не з`явився та в матеріалах справи відсутні його клопотання про відкладення розгляду справи, а тому здійснення розгляду справи судом без участі ОСОБА_1 , відповідає вимогам ст. 268 КУпАП.
Окрім того, апеляційним судом надано можливість ОСОБА_1 реалізувати його право брати участь в судовому розгляді та надати пояснення з приводу обставин справи, якою він також не скористався.
Разом з тим, апеляційний суд зауважує, що у відповідності до ч. 3 ст. 256 КУпАП, ОСОБА_1 міг скористатися своїм правом та викласти в протоколі про адміністративне правопорушення зауваження з приводу обставин справи або дій працівників прикордонної служби, однак зазначеним правом не скористався.
Натомість ОСОБА_1 підписав протокол про адміністративне правопорушення, серії ЧЦП № 280719 без зауважень, хоча саме в цьому протоколі було вказано про те, що «06 грудня 2025 року, о 23 год. 40 хв., ОСОБА_1 в прикордонній смузі на відстані до ДК близько 4000 м, до н.п. Корчів`я близько 600 м, п/н ПП спільно з представниками ПОРВ, співробітниками НПУ та ДСНС селища Ріпки був виявлений громадянин України ОСОБА_1 під час спроби незаконного перетину державного кордону з України до рб поза встановленим пунктом пропуску через ДКУ, чим порушив вимоги ст. 9 Закону України «Про державний кордон України». 
Долучені до апеляційної скарги докази звернення на лінію 112 і залучення рятувального підрозділу ДСНС для проведення пошуково-рятувальних робіт жодним чином не вказують на відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 204 - 1 КУпАП, а навпаки підтверджують перебування особи що притягається до адміністративної відповідальності в прикордонній смузі. При цьому апеляційний суд враховує, що відповідно до матеріалів справи ОСОБА_1 є мешканцем іншої області, при собі мав закордонний паспорт, а особисті речі тримав у поліетиленовому пакеті.
Зважаючи на викладене, приймаючи до уваги встановлені обставини справи, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів апеляційної скарги та вважає, що наявними у справі доказами підтверджена винуватість ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні за ч. 1 ст. 204-1 КУпАП.
При визначені виду та міри адміністративного стягнення, районним судом були додержані вимоги ст. 33 КУпАП.
У відповідності до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову - без змін.
Виходячи з вищезазначеного, апеляційний суд дійшов висновку, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою. Підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.
Керуючись ст.ст. 268, 283, 289, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд, 

П О С Т А Н О В И В :

Поновити ОСОБА_3 строк на апеляційне оскарження постанови Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 05 березня 2026 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 05 березня 2026 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 204 - 1 КУпАП, без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя Чернігівського апеляційного суду	О. М. Гусач