ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2026 року Чернігів Справа № 620/3014/26

Чернігівський окружний адміністративний суд під головуванням судді Ткаченко О.Є., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, 
У С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просить:
визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо невнесення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (Реєстру «Оберіг») відомостей про виключення його з військового обліку;
зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 внести до Реєстру «Оберіг» відомості про його виключення з військового обліку відповідно до рішення ВЛК від 01.11.2022;
зобов`язати відповідача привести відомості у сервісі «Резерв+» у відповідність.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідно до довідки ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_2 №297 від 01.11.2022 та Картки медичного огляду позаштатною ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_2 був визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку, про що до військового квитка позивача внесений відповідний запис про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку. Проте, з Електронного кабінету призовників, військовозобов`язаних та резервістів в мобільному застосунку «Резерв+» позивач дізнався, що він взятий на облік в ІНФОРМАЦІЯ_4 . Звернення до відповідача про внесення актуальної інформації за результатами наявної довідки ВЛК залишені без задоволення. Вказує, що право позивача бути виключеним з військового обліку за станом здоров`я виникло 01.11.2022 на підставі відповідного рішення ВЛК, яке на той час не потребувало затвердження регіональної ВЛК, а також не потребувало оформлення свідоцтва про хворобу, яке підлягає затвердженню ВЛК регіону, і таке право порушено відповідачем.
Чернігівський окружний адміністративний суд ухвалою від 06.04.2026 прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. 
Відповідач подав відзив на позов, у якому позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні, зазначив, що відповідно до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 №402 в чинній редакції для виключення з військового обліку у позивача має бути свідоцтво про хворобу, затверджене ВЛК регіону. Оскільки таке свідоцтво не складалось,- немає законних підстав для виключення позивача з військового обліку. Довідка ВЛК про ступінь придатності дійсна протягом одного року, таким чином станом на 01.11.2023 довідка більше не чинна. Крім того, відповідно до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів без особистої присутності позивача у відповідача не було законних підстав для його виключення з військового обліку.
Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд установив таке.
Оскільки сторонами не надані відомості із реєстру - суд позбавлений можливості встановити інші обставини щодо перебування позивача на військовому обліку та відомості із Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які не відповідають паперовому військово-обліковому документу.
В паперовому військовому документі ОСОБА_1 (військовий квиток серії НОМЕР_1 ) зазначено, що призивною комісією Чернігівського району Чернігівської області зарахований в запас ст. 18 п. 1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» (по досягненню 25-річного віку) (графа 6 стор. 2).
Відповідно до довідки військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_4 від 01.11.2022 №297 ОСОБА_1 на підставі статті 75А графи ІІ Розкладу хвороб непридатний до військової служби зі зняттям з військового обліку (а.с. 3 зворотна сторона).
Відповідно до Картки дослідження та медичного огляду військовозобов`язаного ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_2 від 01.11.2022 ОСОБА_1 на підставі статті 75А графи ІІ Розкладу хвороб непридатний до військової служби зі зняттям з військового обліку (а.с.3).
01.11.2022 позивач знятий з військового обліку згідно з пунктом 3 частини 6 статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», про що у військовому квитку серії НОМЕР_1 проставлена відповідна відмітка в розділі VІ «Відмітки про військовий облік»(а.с. 7).
ОСОБА_1 не виконано ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 27.05.2026 про надання електронного військово-облікового документа («Резерв ID») з даними з Реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів та розширений витяг з Електронного кабінету призовників, військовозобов`язаних та резервістів у застосунку «Резерв+».
Листами від 11.02.2026 №14/295, від 18.02.2026 № 14/336 та від 03.03.2026 № 8/445 ІНФОРМАЦІЯ_5 повідомляв, що ОСОБА_1 проходив ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_4 у 2022 році, за результатом якої був визнаний непридатним з виключенням з військового обліку. Оригінали документів про проходження ОСОБА_1 ВЛК відсутні, оскільки усі медичні документи військовозобов`язаних, які були визнані непридатними з виключенням, вилучені від 16.02.2024 слідчим відділом Управління СБ в Чернігівській області. Внесення інформації до ЄДРВ «Оберіг» щодо виключення з військового обліку за станом здоров`я, можливе тільки за наявності затвердженого свідоцтва про хворобу, поверненого з ЦВЛК м.Київ. Позивачу необхідно особисто звернутись до ІНФОРМАЦІЯ_2 з паспортом громадянина України, військово-обліковим документом (а.с. 8, 10, 13).
Враховуючи, що відповідні відомості про виключення з військового обліку не було внесено до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зважає на таке.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 65 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Згідно з п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.
Указом Президента України від 24.02.2022 за № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, з 5 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб введено в Україні воєнний стан. У подальшому воєнний стан був неодноразово продовжений, зокрема, указами Президента України від 14.03.2022 за № 133/2022 з 5 години 30 хвилин 26.03.2022 строком на 30 діб; від 18.04.2022 за № 259/2022 з 5 години 30 хвилин 25.04.2022 строком на 30 діб та триває на момент розгляду цієї справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 за № 2232-ХІІ (далі також Закон № 2232-ХІІ) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Приписами ч.7 ст. 1 Закону №2232-XII передбачено, що виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) ТЦК та СП, ТЦК та СП Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя.
Згідно з ч. 6 ст. 2 Закону № 2232-XII одним із видів військової служби є військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період.
Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 39 Закону №2232-XII призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".
Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів встановлює Закон України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21.10.1993 №3543-XII (далі - Закон №3543-XII).
Відповідно до абз. 4 ст. 1 Закону №3543-XII мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.
Також абзацом 5 статті 1 Закону №3543-XII визначено, що особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Згідно з частиною 5 статті 22 Закону №3543-XII призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки за сприяння місцевих органів виконавчої влади або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів Служби зовнішньої розвідки України - відповідний підрозділ Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язаних Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).
Абзацом 14 ч. 1 ст. 23 Закону №3543-XII визначено, що призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не підлягають також інші військовозобов`язані або окремі категорії громадян у передбачених законом випадках.
Станом на дату проходження позивачем ВЛК 12.05.2006 було чинним Положення про військово-лікарську експертизу та медичний огляд у Збройних Силах України, затверджене Наказом Міністерства оборони України від 04.01.1994 за № 2, зареєстроване в Міністерстві юстиції України від 29 липня 1994 року за 177/386.
У подальшому, відповідно до частини 10 статті 2 Закону №2232 та з метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи, Наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 за № 402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (надалі - Положення №402).
Механізм організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів визначений Порядком організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 за №1487 (далі - Порядок №1487).
Відповідно до пункту 22 Порядку №1487 взяття на військовий облік, зняття та виключення з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів у районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, органах СБУ, підрозділах Служби зовнішньої розвідки здійснюється відповідно до Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".
За приписами пункту 79 Порядку № 1487 районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, зокрема: організовують та ведуть військовий облік на території адміністративно-територіальної одиниці; здійснюють взяття, зняття або виключення з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів у випадках, передбачених законодавством; проставляють у військово-облікових документах призовників, військовозобов`язаних та резервістів відповідні відмітки про взяття їх на військовий облік, зняття та виключення з нього.
Відповідно до правового висновку Верховного Суду, сформованого у постанові від 21 травня 2025 року у справі №280/2880/24, «законодавець виокремлює поняття «зняття з військового обліку» та «виключення з військового обліку», при цьому, при знятті з військового обліку Законом передбачено можливість повторного взяття військовозобов`язаного на такий облік.
Отже, різними є як підстави, так і правові наслідки зняття або виключення з військового обліку.
З аналізу положень Закону № 2232-XII слідує, що громадяни, які підлягають виключенню з військового обліку, втрачають статус військовозобов`язаного, в той же час зняті з військового обліку продовжують перебувати в статусі військовозобов`язаних».
Судом установлено, що позивач перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_6 з 18.10.2010.
Позивачем до матеріалів справи надано копію довідки військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_4 від 01.11.2022 №297, в якій зазначено, що ОСОБА_1 на підставі статті 75А графи ІІ Розкладу хвороб непридатний до військової служби зі зняттям з військового обліку (а.с. 3 зворотна сторона).
Вказану постанову ВЛК (довідку) було реалізовано негайно та у військовому квитку ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 18.10.2010 на сторінці 22 у розділі VІ «Відмітки про військовий облік» зазначено: «знято з військового обліку військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_3 01.11.2022 - п.3 п.6 ст. 37 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», а на сторінці 7 у графі 15 зазначено: 01.11.2022 медичною комісією ІНФОРМАЦІЯ_2 визнаний непридатним до військової служби із зняттям з військового обліку на підставі графи ІІ ст. 75А Розкладу хвороб (Наказ МО України 2008 р. № 402) і знятий з військового обліку» (а.с. 5, 7).
З огляду на наведене, суд вважає, що 01.11.2022 позивача було знято з військового обліку на підставі наказу Міністерства оборони України № 402 від 14.08.2008, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 за № 1109/15800, а не виключено з нього, тому він міг бути взятий (поновлений) на військовий облік.
Приписами пункту 2 частини першої статті 37 Закону №2232-XII (в редакції станом на 01.11.2022) закріплено взяття на військовий облік військовозобов`язаних громадян України, які були зняті з військового обліку Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України відповідно за рішенням Міністерства оборони України, Служби безпеки України та Служби зовнішньої розвідки України.
Позивач не надав суду доказів того, що він виключений із військового обліку і не підлягає призову та проходженню військової служби під час мобілізації на особливий період в умовах воєнного стану.
При цьому, як зазначалося, виключення з військового обліку відбувалося та відбувається на даний час тільки за умови того, що ВЛК визнала (визнає) особу "непридатним до проходження військової служби з виключенням з військового обліку".
Докази, які б свідчили саме про виключення позивача із військового обліку з позбавленням його статусу військовозобов`язаного, та про існування таких обставин у позивача як станом на час зняття з обліку, так станом і на час розгляду справи, у справі відсутні, сторонами не подані. Відмітки у військовому квитку серії НОМЕР_1 від 18.10.2010 позивача «виключений з військового обліку» відсутні. Також відомості про виключення позивача з військового обліку не внесені до електронного реєстру військовозобов`язаних, призовників та резервістів «Оберіг».
Виходячи з такого правового регулювання в контексті спірних відносин, за відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження саме виключення позивача з військового обліку (відмітки у військово-обліковому документі «виключений з військового обліку») не є порушенням діючого законодавства поновлення позивача на військовому обліку громадян України, які не досягли граничного віку та були раніше зняті з військового обліку.
Згідно із вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
За приписами ч. 1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог та, відповідно, про відсутність підстав для задоволення позову.
Судові витрати розподілу не підлягають, оскільки суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.
Керуючись статтями 2, 9, 72-77, 90, 139, 227, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:
У задоволенні позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).
Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_5 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ).

Повний текст рішення суду складено 12 червня 2026 року.

Суддя Ольга ТКАЧЕНКО