КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 752/22467/25 Головуючий у І інстанції Бойко О.В.
Провадження № 33/824/1189/2026 Головуючий у ІІ інстанції Таргоній Д.О.

ПОСТАНОВА
Іменем України

27 квітня 2026 року Київський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Таргоній Д.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - адвоката Ардобацького Костянтина Геннадійовича на постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 21 жовтня 2025 року про притягнення 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,
до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП,

ВСТАНОВИВ: 

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 21 жовтня 2025 року визнано ОСОБА_1 винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510,00 грн.
Стягнуто з  ОСОБА_1 на користь держави, судовий збір в розмірі 605,60 грн. 
Оскаржуваною постановою встановлено, що 12 вересня 2025 року близько 20 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_1 ,  ОСОБА_1  вчинила домашнє насильство фізичного характеру відносно малолітного сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме вдарила по нозі, чим завдала шкоди фізичному здоров`ю, фізичний біль, переляк, тобто скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.
Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, захисник ОСОБА_1 - адвокат Ардобацький К.Г. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 21 жовтня 2025 року скасувати та прийняти нову, якою провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності закрити, за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
В доводах апеляційної скарги зазначає, що  ОСОБА_3 не бачив, а лише припустив наявність обставин домашнього насильства, оскільки почув крик дитини, зайшов у кімнату, побачив садно на нозі у сина.
Враховуючи вищевикладене, захисник ОСОБА_1  - адвокат Ардобацький К.Г. вважає, що в розумінні ст. 272 КУпАП його підзахисна не може бути свідком, як і надані до протоколу від 12 вересня 2025 року пояснення не можуть бути доказом для однозначного встановлення наявності ознак домашнього насильства.
Також, в апеляційній скарзі зазначено, що до протоколу не було долучено ні довідки про фіксацію тілесних ушкоджень, ні результатів опитування дитини психологом для встановлення, зазначеного в протоколі «переляку», який може бути розцінений як шкода психічному здоров`ю.
Таким чином, до матеріалів справи про адміністративне правопорушення не надано доказів як факту завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого так і умислу вчинення таких дій ОСОБА_1 що виключає застосування положень ст. 173-2 КУпАП до подій, які мали місце 12 вересня 2025 року.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 - адвокат Ардобацький К.Г. звертає увагу на розбіжності в поясненнях, наданих батьками малолітньої дитини.
Крім того, вказує на те, що обидва з батьків визнавали, що напередодні зафіксованої в протоколі серія ВАД №633331 від 12 вересня 2025 року події між ними сталося непорозуміння.
Разом з апеляційною скаргою, захисник ОСОБА_1  - адвокат Ардобацький К.Г. подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, в якому останній просить поновити строк на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин.
Зокрема зазначає, що він вже звертався з апеляційною скаргою на постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 21 жовтня 2025 року в межах десятиденного строку на апеляційне оскарження, визначеного нормами КУпАП.
Постановою Київського апеляційного суду від 26 січня 2026 року апеляційну скаргу було повернуто собі, яка її подала, оскільки адвокат Ардобацький К.Г. в порушення вимог ч. 2 ст. 271 КУпАП не надав суду апеляційної інстанції витягу з договору, засвідченого підписами сторін, в якому зазначаються повноваження адвоката або обмеження його прав на вчинення окремих дій як захисника, який обов`язково додається до ордеру.
Таким чином, захисник ОСОБА_1  - адвокат Ардобацький К.Г., з метою усунення вказаних в постанові апеляційного суду недоліків, повторно звернувся з апеляційною скаргою на постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 21 жовтня 2025 року.
З метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, права на апеляційне оскарження, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, з огляду на викладені обставини суд апеляційної інстанції вважає за необхідне клопотання задовольнити, поновити захиснику ОСОБА_1 - адвокату Ардобацькому К.Г. строк на апеляційне оскарження постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 21 жовтня 2025 року, як такий, що пропущений з поважних причин.
В судовому засіданні  ОСОБА_1 та її захисник - адвокат Ардобацький К.Г.підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити.
В судове засідання з`явився свідок ОСОБА_3 , який є чоловіком ОСОБА_1 та батьком малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , надав свої пояснення щодо події, яка мала місце 12 вересня 2025 року близько 20 год. 00 хв., за за адресою: АДРЕСА_1 .
Зокрема, свідок ОСОБА_3 пояснив, що напередодні 12 вересня 2025 року між ним та дружиною був конфлікт, наслідком якого став виклик ним поліції. ОСОБА_1 не вчиняла домашнього насильства відносно малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Крім того,  ОСОБА_3 зазначив, що вищевказані події відбулися в їхній сім`ї вперше, ОСОБА_1 є хорошою матір'ю та дружиною, жодного разу не була жорстокою до дітей, не схильна до насильства, усі події, які стали підставою для складання протоколу, пов`язані із непорозумінням, яке між ними вже вирішено. 
Вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно з ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до положень ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Положеннями ст. 280 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в даному випадку, передбаченого ст. 173-2 КУпАП, у числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, чи є особа винною у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.
Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин і доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.
Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.
Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Також ст. 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до положень КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.
Підставою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності з точки зору суду першої інстанції стала наявність в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.
Так, ч. 2 ст. 173-2КУпАП передбачена відповідальність за повторне вчинення особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню, домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.
Матеріали справи не містять доказів того і судом не встановлено, що ОСОБА_1 раніше протягом року було притягнуто до адміністративної відповідальності за одне з порушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
За таких підстав, притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП є необгрунтованим, оскільки відсутня така кваліфікуюча ознака як повторність.
Крім цього, відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.
Таким чином, під домашнє насильство, зокрема економічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП, підпадають лише такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно завдається шкода.
Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.
Додані до протоколу рапорт оперативного чергового Голосіївського ГУНП у м. Києві від 12 вересня 2025 року, пояснення ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , форма оцінки ризиків вчинення домашнього насильства складена інспектором СПНД ВП Голосіївського УП ГУНП у м. Києві капітана поліції І.Балухатим не дозволяють зробити висновок про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.173-2 КУпАП.
З наданих пояснень ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції, беззаперечно вбачається, що між ними виникли побутові непорозуміння, однак наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності не доводять вчинення ОСОБА_4 фізичного насильства відносно малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок яких могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю дитині.
У справі «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v. Russia» , рішення від 30 травня 2013 року, заява № 36673/04) Європейський суд з прав людини, серед іншого, зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).
Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, апеляційний суд дійшов висновку про недоведеність вчинення ОСОБА_1 дій, передбачених у диспозиції ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.
Суд першої інстанції не встановив фактичні обставини справи та всі обов`язкові ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.173-2 КУпАП, а тому дійшов помилкового висновку про винуватість особи у вчиненні даного адміністративного правопорушення.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
За наведених обставин, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що постанова Голосіївського районного суду м. Києва від 21 жовтня 2025 року підлягає скасуванню, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.173-2 КУпАП закриттю за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.
Керуючись ст. ст. 247, 284, 294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Поновити захиснику ОСОБА_1 - адвокату Ардобацькому Костянтину Геннадійовичу строк на подання апеляційної скарги.
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Ардобацького Костянтина Геннадійовича задовольнити.
Постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 21 жовтня 2025 рокускасувати, провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя
Київського апеляційного суду Д.О.Таргоній