ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2026 року	м. Львів	Справа № 380/25083/24 пров. № А/857/3115/26	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
судді-доповідача: Судової-Хомюк Н.М.,
суддів: Затолочного В.С., Калмикової Ю.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2025 року у справі № 380/25083/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Пустомитівського міського житлово-комунального підприємства, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Пустомитівської міської ради Львівського району Львівської області про оскарження рішень
суддя в 1-й інстанції – Мартинюк В.Я.
час ухвалення рішення – 11 грудня 2025 року,
місце ухвалення рішення – м. Львів,
дата складання повного тексту рішення – не зазначено,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі – позивач) звернувся до суду із позовом до Пустомитівського міського житлово-комунального підприємства (далі - відповідач), третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Пустомитівської міської ради Львівського району Львівської області (далі – третя особа), в якому просить суд:
визнати порушення права на інформацію про виявлені звалища відходів, а саме: ненадання відповіді на Запит про стан довкілля від 17.10.2023 року;
зобов`язати надати відповідь на запит від 17.10.2023 року;
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2025 року у справі № 380/25083/24 в задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти відмову позивача від позову і закрити провадження у справі.
У обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначає, що у справі № 380/9381/25 Львівський окружний адміністративний суд ухвалив рішення, у якому встановив той факт, що третя особі у цій справі не направила запит від 17.10.2023 року відповідачу, що свідчить про те, що спір у цій справі відсутній. Водночас, позивач вважає, що суд у цій справі мав закрити позовне провадження. 

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, у якому заперечує проти задоволення апеляційної скарги та просить суд залишити рішення суду першої інстанції без змін, з мотивів аналогічних тим, що викладені судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні. 
Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, суд вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження згідно положень статті 311 КАС України.

Частиною 1 ст. 308 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів виходить з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач у справі не отримав запиту відповідача від 17.10.2023 року, а тому не мав можливості надати на нього відповідь. 
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 08.04.2025 року позивач звернувся до Пустомитівської міської ради із запитом на інформацію.
Листом від 15.04.2025 року Пустомитівська міська рада Львівського району Львівської області у відповідь на запит позивача від 08.04.2025 року повідомила, зокрема, що запит від 17.10.2023 року направлений на адресу Пустомитівського міського житлово-комунального підприємства.
Зважаючи на те, що відповідач не надав відповіді на запит позивача від 17.10.2023 року, позивач звернувся до суд із цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, апеляційний суд зазначає наступне.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2025 року у справі № 380/9381/25 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені.
Визнано протиправною бездіяльність Пустомитівської міської ради Львівської області щодо не направлення запиту від 17.10.2023 належному розпоряднику.
3обов`язано Пустомитівську міську раду Львівської області направити запит ОСОБА_1 від 17.10.2023 (в частині питання №3) до належного розпорядника з одночасним повідомленням про це запитувача.
Розглядаючи судовий спір суд першої інстанції не з`ясував обставин справи та не дослідив порушення прав позивача в зв`язку з неотриманням відповіді на надіслані запити. 
Надаючи правову оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, колегія суддів виходить з наступного.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.
Згідно зі статтею 5 Закону України Про інформацію кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.
Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.
Відповідно до частин першої, другої статті 7 Закону України «Про інформацію» право на інформацію охороняється законом. Держава гарантує всім суб`єктам інформаційних відносин рівні права і можливості доступу до інформації.
Ніхто не може обмежувати права особи у виборі форм і джерел одержання інформації, за винятком випадків, передбачених законом.
Суб`єкт інформаційних відносин може вимагати усунення будь-яких порушень його права на інформацію.
Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, що становить суспільний інтерес, визначений Законом України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 № 2939-VI (далі Закон № 2939-VI).
Так, відповідно до ст. 1 Закону № 2939-VI публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.
Метою цього Закону є забезпечення прозорості та відкритості суб`єктів владних повноважень і створення механізмів реалізації права кожного на доступ до публічної інформації (ст. 2 Закону № 2939-VI).
Статтею 3 Закону № 2939-VI визначені гарантії забезпечення права на публічну інформацію, зокрема: обов`язок розпорядників інформації надавати інформацію, крім випадків, передбачених законом, визначення розпорядником інформації спеціальних структурних підрозділів або посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє, максимальне спрощення процедури подання запиту та отримання інформації.
Відповідно до ст. 5 Закону № 2939-VI одним із способів доступу до інформації є надання такої за запитами на інформацію.
Згідно із ст. 12 Закону № 2939-VI суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: 1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону; 3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань запитів на інформацію розпорядників інформації.
Пунктом 1 ч. 1 ст. 13 Закону № 2939-VI встановлено, що розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються: суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання.
Усі розпорядники інформації незалежно від нормативно-правового акта, на підставі якого вони діють, при вирішенні питань щодо доступу до інформації мають керуватися цим Законом (ч. 4 ст. 13 Закону № 2939-VI).
Відповідно до ст. 14 Закону № 2939-VI розпорядники інформації зобов`язані: 1) оприлюднювати інформацію, передбачену цим та іншими законами; 2) систематично вести облік документів, що знаходяться в їхньому володінні; 3) вести облік запитів на інформацію; 4) визначати спеціальні місця для роботи запитувачів з документами чи їх копіями, а також надавати право запитувачам робити виписки з них, фотографувати, копіювати, сканувати їх, записувати на будь-які носії інформації тощо; 5) мати спеціальні структурні підрозділи або призначати відповідальних осіб для забезпечення доступу запитувачів до інформації та оприлюднення інформації; 6) надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.
Згідно з ч. ч. 1-4 ст. 19 Закону № 2939-VI запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту. Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача. Письмовий запит подається в довільній формі.
За змістом ч. 5 ст. 19 Закону № 2939-VI запит на інформацію має містити: 1) ім`я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв`язку, якщо такий є; 2) загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо; 3) підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі.
Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону № 2939-VI розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.
Частиною 1 ст. 22 Закону № 2939-VI визначено, що розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках:
1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит;
2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону;
3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком;
4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.
Згідно із ч. 2 ст. 22 Закону № 2939-VI відповідь розпорядника інформації про те, що інформація може бути одержана запитувачем із загальнодоступних джерел, або відповідь не по суті запиту вважається неправомірною відмовою в наданні інформації.
Розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов`язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. У такому разі відлік строку розгляду запиту на інформацію починається з дня отримання запиту належним розпорядником (ч. 3 ст. 22 Закону № 2939-VI).
Рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду. Запитувач має право оскаржити: 1) відмову в задоволенні запиту на інформацію; 2) відстрочку задоволення запиту на інформацію; 3) ненадання відповіді на запит на інформацію; 4) надання недостовірної або неповної інформації; 5) несвоєчасне надання інформації; 6) невиконання розпорядниками обов`язку оприлюднювати інформацію відповідно до статті 15 цього Закону; 7) інші рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації, що порушили законні права та інтереси запитувача.
Оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядників інформації до суду здійснюється відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України (стаття 23 Закону №2939-VI).
Отже, громадяни мають право звертатись із інформаційними запитами до суб`єктів владних повноважень та інших розпорядників публічної інформації. Запит може надаватися у письмовій формі чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача. Розпорядник інформації у свою чергу зобов`язаний надати відповідь на запит не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту. Проте, строк може бути продовженим у разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних. Також запитувачу інформації забезпечено право на оскарження дій або бездіяльності розпорядника інформації.
Суд враховує, що внаслідок недотримання відповідачем положень ч.3 ст. 22 Закону № 2939-VI, порушено право позивача на отримання інформації.
Крім того, на момент постановлення оспорюваного судового рішення, постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду були сформовані висновки у справі №380/28388/23 та визнано судом протиправними дії щодо відмови в наданні відповіді на інформаційний запит і зобов`язання розпорядника надати відповідь на запит як спосіб захисту порушених прав який застосовується у випадку, коли розпорядник протиправно відмовився задовольняти запит особи щодо інформації, яка є в його володінні та зафіксована на певних матеріальних носіях. 
Як встановлено вказаними судовими рішеннями ОСОБА_1 скерував на адресу Пустомитівської міської ради запит на інформацію відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 17.10.2023 року такого змісту:
«Доброго дня. 30.08.2021 року я звернувся до Міністра захисту довкілля та природних ресурсів України і повідомив, що біля м. Пустомити за орієнтовими геопросторовими даними 49.714486,23.920174/49.714176,23.924102 / 49.714564,23.924198 /49.713644,23.922202 мною було виявлено несанкціоновані сміттєзвалища. За результатами розгляду мого звернення ДЕІ у Львівській області скерувала лист №03-5231 від 15.09.2021 року (додаток №1 до запиту) де просила вжити заходи реагування, провести засідання комісії, забезпечити ліквідацію звалища тощо. Згідно документу №02-12/1339 від 02.08.2022 року (додаток №2) Ви повідомили, що Комісія з питань поводження з безхазяйними відходами з приводу сміттєзвалища біля м. Пустомити за орієнтовими геопросторовими даними 49.714486,23.920174 / 49.714176,23.924102 / 49.714564,23.924198 149.713644,23.922202 (про що я заявляв у зверненні від 30.08.2021 року) - не засідала, а саме сміттєзвалище ще не ліквідоване. Відповідно, Прошу надати актуальну інформацію про стан довкілля згідно поставлених питань, а саме:
ПИТАННЯ №1 Повідомте чи вже (станом на момент подання цього запиту), проведено засідання Комісії з питань поводження з безхазяйними відходами Пустомитівської міської ради (або іншої комісії Пустомитівської міської ради яка має подібні повноваження) з приводу інформації скерованої до Вашої адреси листом №03-5231 від 15.09.2021 року стосовно виявленого мною несанкціонованого сміттєзвалища по геопросторових даних (49.714486,23.920174/49.714176,23.924102/49.714564,23.924198/49.713644,23.922202), прошу долучити копію акту створеного комісією за результатами діяльності. Зазначте дату такого засідання.
ПИТАННЯ №2. Прошу вказати кількість, склад, властивості, вартість відходів, ступінь небезпеки для навколишнього природного середовища і здоров`я людини, відходів розміщених по орієнтовних геопросторових даних (49.714486,23.920174 І 49.714176,23.924102 / 49.714564,23.924198 / 49.713644,23.922202) про яке вас було повідомлено листом №03-5231 від 15.09.2021 року.
ПИТАННЯ №3. Повідомте чи вже (станом на момент подання цього запиту), забезпечено ліквідацію зазначеного сміттєзвалища? Повідомте точну дату ліквідації (прибирання) звалища, а також вкажіть який саме орган, підрозділ, підприємство чи організація проводили ліквідацію несанкціонованого сміттєзвалища по геопросторових даних 49.714486,23.920174/49.714176,23.924102/49.714564,23.924198/49.713644,23.922202 про яке вас було повідомлено листом №03-5231 від 15.09.2021 року згідно мого звернення.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 01.05.2024 року у справі №380/28388/23 визнано протиправною бездіяльність Пустомитівської міської ради Львівського району Львівської області, що полягала у наданні неповної інформації на питання 2, 3, запиту ОСОБА_1 на отримання публічної інформації, який надійшов на адресу Пустомитівської міської ради 18.10.2023 за вхідним №22 Пі від 18.10.2023 року.
Зобов`язано Пустомитівську міську раду Львівського району Львівської області повторно розглянути питання запиту ОСОБА_1 , який надійшов на адресу Пустомитівської міської ради 18.10.2023 за вхідним №22 Пі від 18.10.2023 року, у встановлений Законом України «Про доступ до публічної інформації» спосіб та строк і надати повну, точну та достовірну інформацію.
Колегія суддів вважає, що відповідачі не здійснили належний розгляд звернень ОСОБА_1 , але вказана обставина досліджена у судових справах №380/28388/23 та № 380/9381/25, якими зобов`язано здійснити належний розгляд звернень позивача від 17.10.2023 року та зобов`язання Пустомитівської міської ради Львівської області направити запит ОСОБА_1 від 17.10.2023 (в частині питання №3) до належного розпорядника з одночасним повідомленням про це запитувача.
Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

Дослідивши обставини справи у відповідності до наведених правових норм, колегія суддів вважає, що суд першої інстанцій дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову.

Решта доводів та заперечень учасників справи, висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у рішенні у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відображено принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).
Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та приймаючи до уваги, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного судового рішення вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване судове рішення, висновки суду відповідають обставинам справи, а тому підстав для його скасування не встановлено.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 319, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2025 року у справі № 380/25083/24 залишити без мін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	Н. М. Судова-Хомюк 	
судді	 	В. С. Затолочний 	
 	 	Ю. О. Калмикова