Справа № 455/326/26 Головуючий у 1 інстанції: Івасенко С.М. 
Провадження № 33/811/817/26 Доповідач: Партика І. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2026 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Партики І.В, за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника адвоката Ванжула Ярослава Володимировича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу адвоката Халупки Сергія В`ячеславовича на постанову Старосамбірського районного суду Львівської області від 4 травня 2026 року, щодо ОСОБА_1 , 
встановив:
цією постановою, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу в розмірі тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , 14 лютого 2026 року о 23 год. 25 хв. у м. Добромиль, по вул. Галицький, 9, Самбірського району, керував автомобілем «VOLVO XC70», ДНЗ НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер», результат тесту – 1,30 проміле. Такими діями порушив п. 2.9А ПДР України.
Не погоджуючись з даною постановою адвокат Халупка С.В., в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
В доводах апеляційної скарги зазначає, що оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою, прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права. Судом першої інстанції залишено поза увагою аргументи сторони захисту, чим порушено право на захист.
Наголошує, що працівниками поліції незаконно зупинено транспортний засіб «VOLVO XC70», ДНЗ НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 .
Наголошує, що судом першої інстанції безпідставно відмовлено в задоволенні клопотання про виклик працівників поліції.
Зазначає, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, у зв`язку із чим працівники поліції порушили вимоги ст. 266-1 КУпАП, а саме проведено огляд неуповноваженою особою.
Заслухавши виступ особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та його захисника на підтримку доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.
Згідно з вимогами ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.
Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.
Статтею 130 КУпАП України встановлено відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Пунктом 2.9 а ПДР України встановлено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Тобто об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є керування транспортним засобом у стані сп`яніння (алкогольного чи наркотичного) або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Аналіз представлених матеріалів свідчить про те, що суд першої інстанції, при розгляді даної справи, дотримався зазначених вимог закону, повно й всебічно з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.
Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.
Такий висновок підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку і навів у постанові, а саме:
- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №591575 від 14 лютого 2026 року (а.с. 2), відповідно до якого ОСОБА_1 , 14 лютого 2026 року о 23 годині 25 хвилин в м. Добромиль, по вул. Галицький, 9 Самбірського району, керував автомобілем «VOLVO XC70», ДНЗ НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Драгер», результат тесту – 1,30 проміле;
- роздруківкою приладу «Drager Alcotest 6820» від 14 лютого 2026 року (а.с. 4) з якої вбачається, що огляд на стан сп`яніння було проведено 14 лютого 2026 року о 23 год. 29 хв., результат 1,30 проміле, з результатом водій ознайомлений, що підтвердив своїм підписом;
- інформацією з акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 5), з якого встановлено, що працівниками поліції було виявлено у водія ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкірного покриву, виражене тремтіння пальців рук), у зв`язку із чим проведено огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомог приладу «Drager 6820», результат 1,30 проміле, з результатом водій погодився, що підтвердив своїм підписом;
- рапортом старшого лейтенанта поліції М. Кальницького (а.с. 3), з якого встановлено, що працівниками поліції виявлено автомобіль марки «VOLVO XC70», ДНЗ НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , який виїздив з прилеглої території увімкнувши аварійну світлову сигналізацію та продовжив рух не вимкнувши її, під час опитування у нього виявлено ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкірного покриву, виражене тремтіння пальців рук), у зв`язку із чим йому запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, результат 1,30 проміле, з результатом огляду водій погодився;
- відеозаписом, долученим до матеріалів справи та дослідженим судом апеляційної інстанції, на якому зафіксовано рух та зупинку транспортного засобу «VOLVO XC70», ДНЗ НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , який рухався з ввімкненою аварійною сигналізацією, опитування водія під час якого в нього виявлено ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкірного покриву), у зв`язку з чим йому запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, повідомлено про причину зупинку транспортного засобу та відефіксацію, надано герметично запаковану трубочку, результат огляду 1,30 проміле, з результатом водій погодився, відмовився проходити огляд в медичному закладі. У зв`язку з чим йому повідомлено, що буде складено протокол про адміністративне правопорушення, ознайомлено його з результатом приладу «Драгер», роз`яснено права та обов`язки, ознайомлено з протоколом, відсторонено від керування транспортним засобом.
Твердження апелянта, що працівниками поліції незаконно зупинено транспортний засіб «VOLVO XC70», ДНЗ НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , апеляційний суд розцінюю критично, оскільки автомобіль «VOLVO XC70», ДНЗ НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , рухався з ввімкненою аварійною сигналізацією, як встановлено з відеозапису, долученого до матеріалів справи та рапорту старшого лейтенанта поліції Кальницького М. (а.с. 3)
Доводи апелянта, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні клопотання про виклик працівників поліції, є необґрунтованими. Відповідно до вимог ст. 245, 280 КУпАП, суд зобов`язаний забезпечити всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи, однак виклик свідків здійснюється лише у разі необхідності для встановлення обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. Наявні у матеріалах справи докази (роздруківкою приладу «Drager Alcotest 6820» від 14 лютого 2026 року (а.с. 4), акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с. 5) відеозаписом, долученим до матеріалів справи) були достатніми для з`ясування всіх істотних обставин справи, а тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для виклику свідків.
Як вбачається з матеріалів справи та відеозапису події, жодного упередженого ставлення у працівників поліції до ОСОБА_1 не було, всі дії працівників поліції відповідали вимогам ст. 266 КУпАП, «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395, та «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України, МОЗ України 09 листопада 2015 року № 1452/735.
Доводи апеляційної скарги про порушення порядку огляду, оскільки ОСОБА_1 є військовослужбовцем, а огляд осіб які проходять військову службу повинен здійснюватися відповідно до вимог ст. 266-1 КУпАП, тобто не працівниками поліції, а посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, на увагу не заслуговують, оскільки положення ст. 266-1 КУпАП не розповсюджуються на осіб, які керують транспортним засобом.
Положення ст. 266-1 КУпАП застосовуються для тих військовослужбовців, які виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин.
Доказів виконання ОСОБА_1 обов`язків військової служби, бойового завдання, під час зупинки транспортного засобу матеріали справи не містять.
В апеляційній скарзі не наведено доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції.
При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції вимог ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність, відповідно до положень ст. 252 КУпАП, а усі обставини, що мають значення для вирішення справи, судом встановлено та правильно кваліфіковано дії ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Накладаючи адміністративне стягнення на ОСОБА_1 , суд першої інстанції дотримався вимог ст.ст. 30, 33 КУпАП, і призначив таке в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, з урахуванням даних про особу, й інших обставин справи, а також того, що вчинене ним правопорушення є одним із найнебезпечніших правопорушень в сфері безпеки дорожнього руху і найгрубішим порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами та становить велику суспільну небезпеку.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови, апеляційним переглядом не встановлено.
Отже, доводи апеляційної скарги адвоката Халупки С.В., є необґрунтованими, у зв`язку з чим його апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, як безпідставну, а постанову суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -
постановив:
постанову Старосамбірського районного суду Львівської області від 4 травня 2026 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката Халупки Сергія В`ячеславовича - без задоволення.
Постанова є остаточна й оскарженню не підлягає.
Суддя Партика І.В.