Справа № 522/8861/22
Провадження № 2/522/3484/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 травня 2026 року Приморський районний суд м. Одеси у складі: 
головуючого судді — Шенцевої О.П.,
при секретарі — Сафтюк-Панько Б.Д.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФОКС» в особі філії «ІНФОКСВОДОКАНАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» звернулось з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги. 
Представник позивача позовні вимоги мотивує тим, що 06.12.2021 року Приморським районним судом м. Одеси був прийнятий судовий наказ за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за житлово-комунальні послуги. Але, 09.02.2022 року за заявою ОСОБА_1 вищевказаний судовий наказ був скасований. ОСОБА_1 є споживачем філії «Інфоксводоканал» Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» (далі - Водоканал), що підтверджується оформленим особовим рахунком за № НОМЕР_1 та договором про надання послуг водопостачання та водовідведення №14058/4 від 01.07.2008 року, укладеним між Водоканалом та ОСОБА_1 . Однак, ОСОБА_1 плату за надані Водоканалом послуги сплачував не в повному обсязі, внаслідок чого, утворилась заборгованість у розмірі 8862,88 грн. за період з 01.10.2018р. по 31.08.2021р., що підтверджується обґрунтованим розрахунком суми боргу.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 22.08.2022 року провадження по справі відкрито та надано час відповідачу для надання відзиву на позовну заяву. 
01 березня 2023 року Приморським районним судом м. Одеси було ухвалено заочне рішення по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФОКС» в особі філії «ІНФОКСВОДОКАНАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, яким позов був задоволений.
15 березня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про перегляд заочного рішення суду, в якій просить поновити строк на подання заяви про перегляд заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 01 березня 2023 року як пропущений з поважних причин.
08 квітня 2024 року ухвалою Приморського районного суду м. Одеси задоволено заяву ОСОБА_1 про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 01 березня 2023 року як пропущений з поважних причин та про його перегляд. Поновлено строк на подання заяви про перегляд заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 01 березня 2023 року як пропущений з поважних причин. Заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 01 березня 2023 року по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФОКС» в особі філії «ІНФОКСВОДОКАНАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості скасовано. Визнано виконавчий лист № 522/8861/22 від 04.04.2024 року, що виданий Приморським районним судом м. Одеси на підставі рішення суду по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФОКС» в особі філії «ІНФОКСВОДОКАНАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості таким, що не підлягає виконанню.
26 лютого 2026 року ухвалою Приморського районного суду м. Одеси задоволено клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФОКС» в особі філії «ІНФОКСВОДОКАНАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі.
Відповідач в судовому засіданні 26 травня 2026 року заперечували проти позовних вимог та просила відмовити в задоволенні позовних вимог.
Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вимог позовної заяви, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що не заперечується сторонами.
Також відповідач ОСОБА_1 є споживачем філії «Інфоксводоканал» Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» за адресою: АДРЕСА_1 , що вбачається з відкритого особового рахунку № НОМЕР_1 .
Згідно з постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» від 21.07.2005р. №630 (далі - Правила) Водоканал надавав послуги водопостачання та водовідведення відповідачу за адресою: АДРЕСА_1 , за які він у відповідності з п. п. 20, 30 Правил повинен був своєчасно розраховуватись шляхом внесення коштів на розрахунковий рахунок Водоканалу.
Відповідно до п.1 ст.9 Закону України “Про житлово-комунальні послуги” від 09.11.2017 №2189-VІІІ Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.
Закон України “Про житлово-комунальні послуги” від 09.11.2017 №2189-VIII, а саме його стаття 1 передбачає, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Статтею 5 Закону України “Про житлово-комунальні послуги” від 09.11.2017 №2189-VIII передбачено перелік житлово-комунальних послуг, згідно до якого водопостачання та водовідведення є житлово-комунальними послугами.
Нарахування відповідачу за надані послуги здійснювалися відповідно до норм водопостачання, затверджених рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради № 30 від 25.02.2010 р., та тарифів, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах електроенергетики та комунальних послуг від 16.06.2016р. № 1142, від 11.07.2017р. № 908, від 02.11.2017 № 1344, від 26.06.2018р. № 597, від 23.10.2018р. № 1251, а відповідач в свою чергу користувався такими послугами. 
Судом досліджено обґрунтований розрахунок боргу, складений позивачем по особовому рахунку № НОМЕР_1 за період з 01.10.2018 року по 31.08.2021 року, споживач ОСОБА_1 .
Позивач вказує, що ОСОБА_1 плату за надані Водоканалом послуги не сплачувала, внаслідок чого, утворилася заборгованість. 
Відповідно до вказаного розрахунку заборгованість ОСОБА_1 складає 8862,88 грн.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 526 Цивільного кодексу України - зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 
Позивач звертаючись до суду з даним позовом, як на підставу звернення, посилався на договір про надання послуг водопостачання та водовідведення № 14058/4 від 01.07.2008 року, укладений між позивачем та відповідачем, який не виконувався відповідачем.
Відповідач ОСОБА_1 категорично не погоджується з вказаними розрахунками, як такими, що не відповідають дійсності та вказує, що жодних договорів вона з позивачем ніколи не укладала.
В зв`язку з чим, судом було витребувано оригінал договір про надання послуг водопостачання та водовідведення № 14058/4 від 01.07.2008 року для огляду в судовому засіданні. 
Під час огляду в судовому засіданні договору про надання послуг водопостачання та водовідведення № 14058/4 від 01.07.2008 року встановлено, що відповідач ОСОБА_1 не укладала та не підписувала зазначений договір.
Крім того, в судовому засіданні з`ясовано, що відповідач ОСОБА_1 не укладала та не підписувала з позивачем договір № 14058/4 від 15.07.2022 року щодо надання послуг з водопостачання та водовідведення.
Таким чином, з урахуванням заперечень відповідача щодо позовних вимог, суд приходить до висновку, що позивачем не доведені обставини, викладені в позовній заяві та доводи відповідача на позов не спростовані.
Отже, з огляду на вищевикладене, суд дійшов до висновку щодо відсутності підстав стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 8862, 88 грн.
У статті 2 ЦПК України вказано, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
У відповідності до статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Враховуючи принципи змагальності сторін та диспозитивності цивільного судочинства суд не збирає докази за власною ініціативою та ухвалює рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача не підлягають задоволенню, так як не обґрунтовані та не доведені. 
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати пов`язані з розглядом справи у разі відмови в позові покладаються на позивача.
Відтак, відповідно до ст.141 ЦПК України вимоги щодо стягнення судового збору також задоволенню не підлягають.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3,10,12,13,81,89,259,263-265,354 ЦПК України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФОКС» в особі філії «ІНФОКСВОДОКАНАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – залишити без задоволення. 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.
Повний текст рішення складено та підписано 11.06.2026 року.

Суддя: