ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
адреса юридична: вул. Капітана Володимира Кісельова, 1, м. Полтава, 36000, адреса для листування: 
вул. Капітана Володимира Кісельова, 1, м. Полтава, 36607, тел. (0532) 61 04 21, E-mail inbox@pl.arbitr.gov.ua, https://pl.arbitr.gov.ua/sud5018/Код ЄДРПОУ 03500004
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.06.2026 Справа № 917/285/26 

Суддя Господарського суду Полтавської області Тимощенко О. М., секретар судового засідання Сьомкіна А.В., розглянувши матеріали справи №917/285/26
за позовною заявою Міжрегіонального центру професійної перепідготовки звільнених у запас військовослужбовців м. Хорол Полтавської області, вул. Небесної сотні, 38/1, м. Хорол, Лубенський район, Полтавська область, 37800
до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "СПІРІТУС ВИШНЯКИ", вул. Заводська, 1, с. Вишняки, Лубенський район, Полтавська область, 37860
про стягнення 104 921,29 грн,

Без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:
26.02.2026 року до Господарського суду Полтавської області надійшла позовна заява Міжрегіонального центру професійної перепідготовки звільнених у запас військовослужбовців м. Хорол Полтавської області до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "СПІРІТУС ВИШНЯКИ" про стягнення 104 921,29 грн заборгованості за договором №18 про поставку зернових культур від17.09.2025 року, з яких: 94 950,04 грн - основна заборгованість, 9 971,25 грн - пеня (вх. № 297/26).
Ухвалою суду від 02.03.2026 року було залишено позовну заяву без руху, встановлено строк на усунення недоліків позовної заяви - 3 дні з дня вручення даної ухвали та зазначено спосіб усунення недоліків. Позивачу необхідно було викласти позовні вимоги у прохальній частині позовної заяви відповідно до її змісту; надати письмові пояснення з приводу невідповідності зазначення у позовній заяві номеру укладеного спірного договору поставки зернових культур від 17.09.2025 року з номером договору, який доданий до позовної заяви; здійснити виклад обставин виконання позивачем умов спірного договору з посиланням на докази (рахунки, накладні), вказуючи їх ідентифікуючі ознаки (дата, номер тощо); надати відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; надати відомості щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; надати попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.
08.04.2024 року до суду від позивача надійшла позовна заява з додатками (вх. №2846) на виконання вимог ухвали суду від 02.03.2026 року про залишення позовної заяви без руху. Відповідно до поданої позовної заяви з додатками позивач виконав усі вимоги, зазначені в ухвалі суду від 02.03.2026 року.
Ухвалою суду від 05.03.2026 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; ухвалено здійснювати розгляд справ за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання) та встановлено сторонам процесуальні строки для подачі заяв по суті справи.
Відповідно до довідки про доставку електронного листа копія ухвали від 05.03.2026 року була доставлена до електронного кабінету відповідача 05.03.2026 року (а. с. 100).
Відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.
Отже, днем вручення відповідачу копії ухвали суду про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі є 05.03.2026 року.
Відтак, згідно ст.242 ГПК України, відповідач вважається належним чином повідомленим про судовий розгляд його справи.
Відповідач відзив на позов не надав. Встановлені строки для його подання закінчилися.
Згідно з ч. 8 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Згідно із ст. 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.
Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Інші заяви по суті справи до суду не надійшли.
При цьому, суд приймає до уваги, що відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
За таких обставин, приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений ч. 1 ст. 251 ГПК України та ухвалою суду про відкриття провадження у даній справі не подав до суду відзиву на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, справа може бути розглянута за наявними у ній документами з урахуванням згаданого вище приписів ч. 9 ст. 165 ГПК України та ч. 2 ст. 178 ГПК України.
Відповідно до частини п`ятої статті 252 ГПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.
За ч. 13 ст. 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
За ч. 2 ст. 252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. За ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Суд також зазначає, що з урахуванням умов воєнного стану в Україні, загальної ситуації в Україні та особливого режиму роботи суду, спрямованого на необхідності збереження життя і здоров`я суддів, працівників апарату та відвідувачів суду, суд здійснює розгляд справи №917/285/26 у розумний строк, тобто такий, що є об`єктивно необхідним для забезпечення можливості реалізації учасниками справи відповідних процесуальних прав.
У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення (ч. 4 ст. 240 ГПК України). Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 240 ГПК України).
Під час розгляду справи по суті судом були досліджені всі письмові докази, що містяться в матеріалах справи.
Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши подані докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив наступне.
Між Товариством з обмеженою відповідальністю "СПІРІТУС ВИШНЯКИ" (далі - відповідач, покупець) та Міжрегіональним центром професійної перепідготовки звільнених у запас військовослужбовців м. Хорол Полтавської області (далі - позивач, постачальник) було укладено договір №18/09-2025 поставки зернових культур (далі - договір, а. с. 5 - 7), відповідно до якого постачальник зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених цим договором, поставляти у 2025 році зернові культури, включаючи похідні від зернових, продукти їх обробки, переробки, субпродукти, тощо (далі - продукція), а покупець зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим договором, прийняти та оплатити таку продукцію (п. 1.1 договору).
Загальна кількість продукції, що є предметом поставки за цим договором, її дольове співвідношення за видами та кількістю визначається додатковими угодами до цього договору, які є його невід`ємними частинами (п. 1.2 договору).
Ціна на продукцію, що поставляється за цим договором встановлюється у додаткових угодах, що додаються до цього договору і є його невід`ємними частинами (п. 2.1 договору). 
Постачальник зобов`язується постачати покупцеві продукцію протягом 2025 року узгодженими партіями, згідно відповідних специфікацій, до закінчення строку дії даного договору (п. 4.1 договору).
Перехід до покупця права власності на продукцію, що поставляється за цим договором, відбувається в момент передачі постачальником продукції покупцю за визначеною у п. 4.3 договору адресою місця завантаження та оформлення належним чином уповноваженими представниками сторін видаткової накладної на відповідну партію продукції (п. 4.4 договору).
Оплата продукції покупцем здійснюється у національній валюті України - гривня, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника за узгоджену сторонами партію продукції (п. 5.1 договору).
Покупець зобов`язується сплатити постачальнику вартість поставленої продукції в наступному порядку:
- 100% вартості продукції оплачується покупцем протягом 3 (трьох) робочих днів з моменту поставки продукції за адресою, визначеною п. 4.3 договору та оформлення належним чином уповноваженими представниками сторін видаткової накладної на відповідну партію продукції (п. 5. 2 договору).
За прострочення платежу покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення (п. 7.5 договору).
Договір набирає чинності з дати його укладення (підписання) сторонами та діє до 31 грудня 2025 року, але у будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором (п. 9.1 договору).
Відповідно до додаткової угоди №1 від 17.09.2025 року (далі - додаткова угода №1) сторони погодили ціну, обсяг та період поставки партії пшениці (найменування продукції - пшениця, обсяг поставки - 15 тон, ціна грн за тону з ПДВ - 9 000,00 грн, період поставки - вересень 2025 року, адреса по ставки - с. Любкова Балка, Лубенський район, Полтавська область) (п. 1 додаткової угоди).
На виконання договору позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 94 950,04 грн, що підтверджується двостороннє підписаними накладними №36 від 17.09.2025 року на суму 46 170,02 грн, №37 від 18.09.2025 року на суму 48 780,02 грн, рахунками №36 від 17.09.2025 року та №37 від 18.09.2025 року, а також товарно - транспортними накладними №1 від 17.09.20245 року та №2 від 18.09.2025 року (а. с.6 1 - 66).
Позивач у позові вказує, що відповідач не оплатив отриманий товар на суму 94 950,04 грн.
Вважаючи свої права порушеними позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 94 950,04 грн основного боргу та 9 971,25 грн пені.
При прийнятті рішення суд керувався наступним. 
Згідно із ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. У відповідності до вимог ст. ст. 525, ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Статтею 193 Господарського України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом.
Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем Договору, суд прийшов до висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором поставки, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання, в тому числі Глави 54 Цивільного кодексу України. 
Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами. 
Частиною 1 статті 265 Господарського кодексу України визначено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у обумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. 
Частинами 1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. 
Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. 
Частиною першою ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. 
Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України та ст. 202 Господарського кодексу України господарське зобов`язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином. 
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України). 
Судом встановлено, що на виконання умов договору позивачем було поставлено відповідачу товар на суму 94 950,04 грн. Дана обставина підтверджується накладними №36 від 17.09.2025 року на суму 46 170,02 грн, №37 від 18.09.2025 року на суму 48 780,02 грн, рахунками №36 від 17.09.2025 року та №37 від 18.09.2025 року, а також товарно - транспортними накладними №1 від 17.09.20245 року та №2 від 18.09.2025 року (а. с.6 1 - 66).
Отже, матеріалами справи підтверджується, що позивач належним чином виконував зобов`язання за вищезазначеним договором щодо здійснення ним поставки товару, тоді як відповідач в порушення прийнятих на себе зобов`язань за вказаним договором не оплатив отриманий товар і заборгованість останнього складає 94 950,04 грн. Дана обставина відповідачем не спростована. 
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що у даному випадку мало місце порушення договірних зобов`язань з боку відповідача щодо оплати вартості поставленого товару і позовні вимоги щодо стягнення основного боргу в сумі 94 950,04 грн є правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
За приписами п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
У відповідності до норм ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Згідно з ч. 1 ст. 548 ЦК України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Одним із видів забезпечення виконання зобов`язань відповідно ст. 546, ст. 549 ЦК України, є неустойка (штраф, пеня), розмір якої визначається відповідно до умов договору, що не суперечать чинному законодавству України.
У п. 7.5 Договору сторони узгодили, що за прострочення платежу покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення.
При цьому суд зазначає, що відповідно до частини 2 статті 237 Господарського процесуального кодексу України при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог.
За розрахунком суду (здійсненого за допомогою програми "Калькулятор підрахунку заборгованості та штрафних санкцій" системи інформаційно-правового забезпечення "Ліга: закон") розмір пені, нарахованої на заборгованість відповідача за накладними №36 від 17.09.2025 року та №37 від 18.09.2025 року є більшим (6 005,90 грн та 6 303,98 грн відповідно), тоді як позивачем розмір пені визначено за накладною №36 - 4 868,72 грн, за накладною № 37 - 5 102,52 грн (згідно розрахунку а. с. 56).
Враховуючи вказане, а також те, що позивачем розраховано та заявлено до стягнення пеню, розмір якої є менший ніж розрахований судом, суд, у відповідності до положень частини 2 статті 237 Господарського процесуального кодексу України, вважає, що саме такий її розмір (9 971,25 грн) підлягає стягненню з відповідача.
Судом досліджено всі докази, наявні у матеріалах справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. 
Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Допустимих доказів у спростування вищевикладеного чи будь-яких обґрунтованих заперечень по суті спору відповідач суду не надав.
Враховуючи наведене суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення 567 183,54 грн основного боргу обґрунтовані, відповідачем не спростовані та не заперечуються, підтверджуються наявними доказами та підлягають задоволенню. 
Відповідно до статті 129 ГПК України, судові витрати покладаються на Відповідача.
Суд звертає увагу, що відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
Отже розмір судового збору за подання позову майнового характеру (ціна позову 104 921,29 грн) відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" складає 2 662,40 грн (з урахування коефіцієнту 0,8).
Платіжною інструкцією №57 від 25.02.2026 року на суму 3 328,00 грн позивачем було підтверджено оплату судового збору за подання позовної заяви (а. с. 3).
Випискою від 25.02.2026 року підтверджено зарахування судового збору у розмірі 3 328,00грн до спеціального фонду державного бюджету України (а. с. 47).
Отже, позивачем було внесено судовий збір в більшому розмірі, ніж встановлено законом (на 665,60 грн).
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 ЗУ "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.
Керуючись статтями 129, 232-233, 236-238, 240, 252 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:
1. Позовні вимоги задовольнити.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "СПІРІТУС ВИШНЯКИ" (вул. Заводська, 1, с. Вишняки, Лубенський район, Полтавська область, 37860, код ЄДРПОУ 44161609) на користь Міжрегіонального центру професійної перепідготовки звільнених у запас військовослужбовців м. Хорол Полтавської області (вул. Небесної сотні, 38/1, м. Хорол, Лубенський район, Полтавська область, 37800, код ЄДРПОУ 21070008) 94 950,04 грн основного боргу, 9 971,25 грн та 2 662,40 грн судового збору.
Видати наказ з набранням рішенням законної сили.

Рішення складено та підписано 25.06.2026 року.

Рішення набирає законної сили у строк та в порядку, встановленому ст.241 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку в строк, встановлений ст.256 Господарського процесуального кодексу України та в порядку, передбаченому ст.257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О. М. Тимощенко