Україна
Донецький окружний адміністративний суд 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2026 року Справа№200/9964/25 

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Михайлик А.С. розглянув в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання неправомірним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ 
ОСОБА_1 звернулася до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому просить:
визнати неправомірним та скасувати рішення від 30.10.2025 №112750009483 про відмову у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до п. “е” статті 55 Закону України “Про пенсійне забезпечення”;
зобов`язати зарахувати до загального страхового стажу та спеціального стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. “е” статті 55 Закону України “Про пенсійне забезпечення” періоди роботи з 01.08.1990 по 31.12.2002, з 18.10.2017 по 29.08.2025 на посаді “вихователя” в ясла-саду №9 МіськВО та з 01.09.2025 по 15.10.2025 на посаді “вихователя” в закладі дошкільної освіти (ясла-садок) №29 Олександрійської міської Ради Кіровоградської області;
зобов`язати зарахувати до загального страхового стажу та спеціального стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. “е” статті 55 Закону України “Про пенсійне забезпечення” період навчання з 01.09.1988 по 03.07.1990;
зобов`язати призначити пенсію за вислугу років відповідно до п. “е” статті 55 Закону України ”Про пенсійне забезпечення” з 16.10.2025.
В обґрунтування позову зазначено, що рішення про відмову позивачу в призначенні пенсії за вислугу років, що вмотивовано відсутністю страхового та спеціального стажу достатньої тривалості, є протиправним. У позові зазначено про невідповідність встановленої тривалості спеціального стажу фактичній, позивач зауважила на безпідставності неврахування теруправлінням пенсійного фонду під час обчисленнястрахового та спеціального стажу кількох періодів роботи позивача та достатності доданих нею до заяви про призначення документів пенсії документів для їх врахування до страхового та спеціального стажу. Крім цього, позивач зауважила на протиправності неврахування до страхового та спеціального стажу періоду її навчання. Посилаючись на достатність спеціального стажу для призначення їй пенсії за вислугу років позивач просила зобов`язати відповідача призначити їй пенсію за вислугу років з 16.10.2025.
Відповідач, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, надав до суду відзив на позов, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Вказав, що відповідно до п. 2-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058, особам, які на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» (11.10.2017) мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтями 52, 54 та 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», пенсія за вислугу років призначається за їх зверненням з дотриманням умов передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення». Розмір пенсії за вислугу років визначається відповідно до статті 27 з урахуванням статті 28 Закону № 1058. Пунктом «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено призначення пенсій за вислугу років працівникам освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, які станом на 01.04.2015 набули не менше 25 років, до 01.01.2016 року не менше 25 років і 6 місяців, до 11.10.2017 року не менше 26 років 6 місяців спеціального стажу.
До страхового стажу не зараховано період навчання відповідно диплому від 03.07.1982 НОМЕР_1 , виданого « ОСОБА_2 », що не відповідає паспорту позивача « ОСОБА_1 ». Документ, який підтверджує зміну прізвища позивача не надано.
До страхового стажу та стажу за вислугу років не зараховано період роботи з 01.08.1990 по 31.12.1999 відповідно трудової книжки від 03.09.1990 НОМЕР_2 , оскільки позивача прийнято на роботу в ясла-садок № 9, а звільнено - з дошкільного навчального закладу № 9 «Оленка», що свідчить про порушення пункту 2-15 «Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджених наказом Міністерства праці, Міністерства юстиції, Міністерства соціального захисту населення» від 29.07.1993 № 58. Окремо довідка про зміну назви закладу не надавалась.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ 
Ухвалою від 22.12.2025 відкрито провадження у справі, її призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.
Згідно з ч. 4 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання. 
Відповідно до ч. 5 ст. 250 цього Кодексу датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ОБСТАВИНИ
Позивач, ОСОБА_1 звернулась 22.10.2025 із заявою про призначення пенсії за вислугу років згідно пункту 2-1 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Заяву від 22.10.2025 про призначення пенсії за вислугу років за принципом екстериторіальності розглянути Головним управлінням Пенсійного фонду в Донецькій області, що є відповідачем у справі.
30.10.2025 відповідачем прийнято рішення № 112750009483 про відмову у призначенні пенсії у призначенні пенсії за вислугу років. Рішення вмотивовано відсутністю необхідного страхового стажу та стажу за вислугу років. За змістом рішення вік позивача на час звернення становить 54 років, страховий стаж становить 23 роки 9 місяців, стаж за вислугу років на 11.10.2017 – 15 років 9 місяців 10 днів.
В рішенні зазначено, що до страхового стажу не зараховано період навчання відповідно диплому від 03.07.1982 НОМЕР_1 , видане « ОСОБА_2 », що не відповідає паспорту « ОСОБА_1 ». Документ, який підтверджує зміну прізвища заявниці не надано. Згідно з пунктом 26 “Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній”, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637: якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, що підтверджує стаж роботи, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом громадянина України або свідоцтвом про народження, факт приналежності цього документа даній особі може бути встановлено у судовому порядку.
До страхового стажу та стажу за вислугу років не зараховано період роботи з 01.08.1990 по 31.12.1999 відповідно трудової книжки від 03.09.1990 НОМЕР_2 , оскільки прийнято на роботу в ясла-садок № 9, а звільнена з дошкільного навчального закладу № 9 «Оленка», що є порушенням пункту 2-15 «Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджених наказом Міністерства праці, Міністерства юстиції, Міністерства соціального захисту населення» від 29.07.1993 № 58. Окремо довідка про зміну назви закладу не надавалась. Страховий стаж та стаж за вислугу років зараховано згідно індивідуальних відомостей застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування
Відповідно до розрахунку форми РС право до страхового стажу та спеціального стажу роботи за вислугу років зараховано наступні періоди: з 01.01.1998 по 31.12.1998, з 01.01.2003 по 31.12.2003, з 01.01.2004 по 10.10.2017, до страхового стажу 11.10.2017 по 30.09.2025.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ, ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ ТА ВИСНОВКИ СУДУ
Статтею 46 Конституції України гарантовано, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Призначення, виплата та перерахунок призначеної пенсії регулюється Законами України “Про пенсійне забезпечення” від 05.11.1991 №1788-XII (далі - Закон №1788-XII), “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон 1058-IV).
Згідно з пунктом 2-1 Прикінцевих положень Закону України № 1058 особам, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтями 52, 54 та 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення".
Розмір пенсії за вислугу років визначається відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону. Пенсії за вислугу років фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України.
Пунктом «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (в редакції, чинній до 01.04.2015) встановлено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VIII, який набрав чинності з 01.04.2015, пункт «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» було викладено в іншій редакції, згідно з якою право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення незалежно від віку за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 01.04.2015 - не менше 25 років та після цієї дати: з 01.04.2015 по 31.03.2016 - не менше 25 років 6 місяців; з 01.04.2016 по 31.03.2017 - не менше 26 років; з 01.04.2017 по 31.03.2018 - не менше 26 років 6 місяців; з 01.04.2018 по 31.03.2019 - не менше 27 років; з 01.04.2019 по 31.03.2020 - не менше 27 років 6 місяців; з 01.04.2020 по 31.03.2021 - не менше 28 років; з 01.04.2021 по 31.03.2022 - не менше 28 років 6 місяців; з 01.04.2022 по 31.03.2023 - не менше 29 років; з 01.04.2023 по 31.03.2024 - не менше 29 років 6 місяців; з 01.04.2024 або після цієї дати - не менше 30 років.
В подальшому, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 № 911-VIII, до статті 55 Закону № 1788-ХІІ з 01.01.2016, також, було внесено зміни, відповідно до яких, пункт «е» вказаної статті має наступний зміст: «право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 01.04.2015 - не менше 25 років та після цієї дати: з 01.04.2015 по 31.03.2016 - не менше 25 років 6 місяців; з 01.04.2016 по 31.03.2017 - не менше 26 років; з 01.04.2017 по 31.03.2018 - не менше 26 років 6 місяців; з 01.04.2018 по 31.03.2019 - не менше 27 років; з 01.04.2019 по 31.03.2020 - не менше 27 років 6 місяців; з 01.04.2020 по 31.03.2021 - не менше 28 років; з 01.04.2021 по 31.03.2022 - не менше 28 років 6 місяців; з 01.04.2022 по 31.03.2023 - не менше 29 років; з 01.04.2023 по 31.03.2024 - не менше 29 років 6 місяців; з 01.04.2024 або після цієї дати - не менше 30 років.
До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення: які в період до 01.01.2016 мали вислугу років на відповідних посадах не менше тривалості, передбаченої абзацами першим та другим цього пункту; 1971 року народження і старші за наявності вислуги років на цих посадах, передбаченої абзацами другим - одинадцятим цього пункту, та після досягнення ними такого віку: 50 років - які народилися з 01.01.1966 по 30.06.1996; 50 років 6 місяців - які народилися з 01.07.1966 по 31.12.1966; 51 рік - які народилися з 01.01.1967 по 30.06.1967; 51 рік 6 місяців - які народилися з 01.07.1967 по 31.12.1967; 52 роки - які народилися з 01.01.1968 по 30.06.1968; 52 роки 6 місяців - які народилися з 01.07.1968 по 31.12.1968; 53 роки - які народилися з 01.01.1969 по 30.06.1969; 53 роки 6 місяців - які народилися з 01.07.1969 по 31.12.1969; 54 роки - які народилися з 01.01.1970.по 30.06.1970; 54 роки 6 місяців - які народилися з 01.07.1969 по 31.12.1970; 55 років - які народилися з 01.01.1971».
Рішенням Конституційного Суду України від 04.06.2019 № 2-р/2019 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту «а» статті 54, статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII зі змінами, внесеними законами України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VIII, «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 № 911-VIII.
Ці норми втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України вказаного рішення, тобто з 04.06.2019. Отже, з 04.06.2019 при вирішенні питання про призначення позивачу пенсії за вислугою років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» необхідно керуватися вказаною нормою у редакції до внесення змін Законом № 213-VIII та Законом № 911-VIII, відповідно до якої право на отримання пенсії за вислугу років мають працівники освіти за наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років.
Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років» встановлено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники дошкільних навчальних закладів всих типів, які працювали на таких посадах: директори (завідуючі), всіх типів вихователі-методисти, вихователі, асистенти вихователів дошкільних навчальних закладів в інклюзивних групах, музичні керівники, вчителі-дефектологи, вчителі-логопеди, практичні психологи.
За приписами п. д ч. 3 ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується також навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.
Статтею 38 Закону України "Про професійно-технічну освіту" визначено, що час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.
Положеннями статті 62 Закону України “Про пенсійне забезпечення” визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
20.06.1974 постановою Держкомпраці СРСР №162 затверджено “Інструкцію про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах та організаціях” (далі - Інструкція № 162), що діяла на момент заповнення трудової книжки позивача.
Відповідно до абзацу першого пункту 1.1. Інструкції №162 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників та службовців.
Згідно з абзацами другим, третім пункту 2.2. Інструкції №162 заповнення трудової книжки вперше здійснюється адміністрацією підприємства у присутності робітника не пізніше тижневого строку з дня прийняття на роботу. До трудової книжки вносяться відомості про роботу: прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення.
Відповідно до пункту 2.3. Інструкції №162 усі записи трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). 
У разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення на іншу постійну роботу, про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується адміністрацією підприємства, де було зроблено відповідний запис. Адміністрація підприємства за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу (пункт 2.5. Інструкції №162).
Відповідно до пункту 2.8. Інструкції №162 виправлені відомості про роботу, про переведення на іншу постійну роботу, про нагородження та заохочення та інші мають повністю відповідати оригіналу наказу або розпорядження. У разі втрати наказу чи розпорядження або невідповідності їх фактично виконуваній роботі виправлення відомостей про роботу здійснюється на основі інших документів, що підтверджують виконання робіт, не зазначених у трудовій книжці. Показання свідків не можуть бути підставою для виправлення занесених раніше записів.
Згідно з пунктом 2.9. Інструкції №162 у розділі Відомості про роботу, Відомості про нагородження, Відомості про заохочення трудової книжки (вкладиша) закреслення раніше внесених неточних або неправильних записів не допускається. У разі необхідності, наприклад, зміни запису відомостей про роботу після зазначення відповідного порядкового номеру, дати внесення запису в графі 3 пишеться: Запис за № таким-то недійсний. Прийнятий за такою-то професією (посадою) і у графі 4 повторюються дата і номер наказу (розпорядження) власника або уповноваженого ним органу, запис з якого неправильно внесений до трудової книжки. У такому ж порядку визнається недійсним запис про звільнення і переведення на іншу постійну роботу у разі незаконного звільнення або переведення, установленого органом, який розглядає трудові спори, і поновлення на попередній роботі або зміни формулювання причини звільнення. 
З 29.07.1993 порядок ведення трудових книжок регулюється Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 (далі Інструкція №58), що містить аналогічні вимоги щодо внесення записів до трудових книжок що й Інструкція №162.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.
Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
Відповідно до пункту до п. 8 Порядку№ 637 період навчання за денною формою здобуття освіти у закладах вищої освіти (крім періоду навчання за денною формою здобуття освіти на підготовчих відділеннях у закладах вищої освіти), професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання. За відсутності в документах таких відомостей для підтвердженняперіоду навчання за денною формою здобуття освітиприймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів.
Згідно з пунктом 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціальногостажу роботиприймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій.
Згідно з частиною 2 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Відповідно до частини третьої статті 44 Закону № 1058-IV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.
На підставі пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 №22-1, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846, (далі – Порядок №22-1) при прийманні документів працівник структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб:, крім іншого, надає інформацію щодо умов та порядку призначення (перерахунку) пенсії; уточнює інформацію про факт роботи (навчання, служби, підприємницької діяльності) і про інші періоди діяльності до 01 січня 2004 року, що можуть бути зараховані до страхового стажу. У разі необхідності роз`яснює порядок підтвердження страхового стажу, повідомляє про право особи на здійснення доплати до мінімального страхового внеску відповідно до частини третьої статті 24 Закону, та/або на добровільну участь у системі загальнообов`язкового пенсійного страхування; повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів; надсилає запити про отримання необхідних відомостей з відповідних державних електронних інформаційних реєстрів, систем або баз даних згідно з пунктом 2.28 розділу II цього Порядку; повідомляє особу, у вибраний нею спосіб, про відсутність відомостей або/та наявність розбіжностей у відповідних інформаційних реєстрах, системах або базах даних та строки подання необхідних документів для призначення пенсії, не пізніше двох робочих днів після отримання відповідної інформації.
Згідно норм пункту 4.7 Порядку №22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

ОЦІНКА ДОВОДІВ СТОРІН ТА ВИСНОВКИ СУДУ
Спір, що виник між сторонами, стосується правомірності рішення пенсійного органу щодо відмови у призначенні позивачу пенсії відповідно до п. “е” статті 55 Закону України “Про пенсійне забезпечення” без урахування страхового стажу та спеціального стажу за періоди роботи з 01.08.1990 по 31.12.2002, спеціального стажу з 18.10.2017 по 29.08.2025, страхового та спеціального стажу за період роботи з 01.09.2025 року по 15.10.2025, страхового та спеціального стажу за період навчання з 01.09.1988 по 03.07.1990.
Щодо періоду з 01.08.1990 по 31.12.2002, суд зазначає наступне.
Відповідно до трудової книжки від 03.09.1990 НОМЕР_2 , копія якої наявна в матеріалах справи, прізвище « ОСОБА_3 » змінено на « ОСОБА_4 » відповідно до свідоцтва про шлюб НОМЕР_3 від 08.06.1991.
Вказана трудова книжка містить наступні записи про роботу позивача:
01.08.1990, прийнята на посаду «вихователя» в ясла-саду №9 (ГорОНО), наказ від 19.07.1990, запис 8
29.08.2025, звільнена за власним бажанням, ДНЗ №9 «Оленка», наказ від 25.08.2025 №35к/тр, запис 10.
заклад дошкільної освіти (ясла-садок) №29 Олександрійської міської Ради Кіровоградської області
01.09.2025, прийнята на посаду «асистента вихователя», наказ від 28.08.2025, запис 11.
08.09.2025, переведена на посаду «вихователя», наказ від 05.09.2025, запис 12
15.10.2025, звільнена за угодою двох сторін, наказ від 15.10.2025, запис 13.
Згідно з приписами ст. 62 Закону № 1788 та Порядку № 637 основним документом, що підтверджує страховий стаж є трудова книжка.
Відповідно до положень Інструкцій № 162 та № 58, організація ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок працівників є обов`язком роботодавця, всі записи, які мають відношення до трудової діяльності працівника та вносяться до трудової книжки уповноваженою особою роботодавця в порядку, строк та спосіб, передбачений законодавством. Самостійного внесення працівником відомостей щодо своєї трудової діяльності, а також внесення виправлень у разі неправильного або неточного запису не передбачено.
Таким чином, позивач, як особа на яку не покладено обов`язку щодо організації ведення трудових книжок, не може нести відповідальність за неправильність, неточність або неповноту внесених до його трудової книжки відомостей.
На підставі ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постанові Верховного Суду від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а (провадження №К/9901/2310/18), згідно з якими певні недоліки заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії. В постанові суду зазначено, що самі по собі виявлені суб`єктом владних повноважень недоліки в оформленні окремих записів трудової книжки не обумовлюють недійсності трудової книжки, не призводять до суттєвого чи істотного впливу на зміст відомостей про трудову діяльність позивача, а тому трудова книжка позивача, що містить записи про періоди роботи на відповідних посадах у зазначені періоди часу, є належним доказом роботи позивача.
Суд зазначає, що помилки оформлення записів трудової книжки, зокрема, невнесення записів про реорганізацію підприємства роботодавця, не є достатньою підставою для відмови у зарахуванні відповідного трудового стажу, оскільки не спростовують факту зайнятості позивача протягом спірного періоду з 01.08.1990 по 31.12.2002 (за виключенням 1998 року, який зараховано до страхового та спеціального стажу позивача), при чому вказана інформація кореспондується із довідкою Управління освіти Костянтинівської міської ради №9 від 12.12.2025 щодо підтвердження стажу роботи ОСОБА_5 , копія якої наявна в матеріалах справи.
З огляду на таке, суд вважає протиправним неврахування відповідачем до страхового та спеціального стажу позивача періоду роботи з 01.08.1990 по 31.12.2002 (за виключенням 1998 року, який зараховано до страхового та спеціального стажу позивача) на пдітсаві вдіомостей трудової книжки позивача.
Щодо зарахування періоду навчання дз 01.09.1988 по 03.07.1990 до страхового та спеціального стажу, суд зазначає наступне.
Відповідно до диплому від 03.07.1990 НОМЕР_1 , ОСОБА_2 в 1988 році вступила, а 03.07.1990 закінчила Артемівське педагогічне училище, спеціальність «дошкільне виховання».
Відповідно до свідоцтва про шлюб НОМЕР_3 від 08.06.1991, копія якого наявна в матеріалах справи прізвище « ОСОБА_3 » змінено на « ОСОБА_4 ».
Дата закінчення навчання 03.07.1990, дата прийняття на посаду вихователя 01.08.1990.
Таким чином, згідно із статтею 38 Закону України "Про професійно-технічну освіту" та з огляду на встановлені судом обставини, період навчання з 01.09.1988 по 03.07.1990 підлягає зарахуванню до страхового та спеціального стажу позивача, який дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. “е” статті 55 Закону України “Про пенсійне забезпечення”.
Спірний період з 18.10.2017 по 29.08.2025 стосуються періоду після впровадження персоніфікованого обліку. Відповідно до довідки ОК-5, копія якої наявна в матеріалах справи, в реєстрі застрахованих осіб наявні відомості про спецстажу позивача за кодом підстав ЗПЗ055Е1 (працівники освіти) відповідно до Довідника кодів підстав для обліку стажу окремим категоріям осіб відповідно до законодавства.
Судом також встановлено, що до спеціального стажу не зараховано період з 11.10.2017, а не з 18.10.2017, як стверджує позивач.
Отже, період з 11.10.2017 по 29.08.2025 підлягає врахуванню до спеціального стажу позивача на підставі відомостей про спецстаж Індивідуальних відомостей про особу.
В спірний період з 01.09.2025 по 15.10.2025 позивач працювала на посадах «асистент вихователя» та «вихователя» в закладі дошкільної освіти (ясла-садок) №29 Олександрійської міської Ради Кіровоградської області, що підтверджується записами в трудовій книжці, при чому, суд зауважує, що оскаржуване рішення не містить підстав неврахування зазначеного періоду до страхового стажу та до стажу за вислугу років, що свідчить про недотримання відповідачем принципів обґрунтованості та про недбале ставлення пенсійного органу до вирішення такого питання пенсійного забезпечення особи, право на яке гарантовано статтею 46 Конституції України.
Таким чином період роботи позивача з 01.09.2025 по 15.10.2025 підлягає врахуванню до страхового та спеціального стажу позивача, який дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. “е” статті 55 Закону України “Про пенсійне забезпечення”, з урахуванням приписів ст. 62 Закону № 1788 та Порядку № 637.
В спірному рішенні не зазначено, що відповідач надсилав запит до підприємства, навчального закладу, в яких навчалась та працювала позивач у спірні періоди, та/або до архівних установ, з метою уточнення інформації про факт роботи/навчання позивача.
Матеріали адміністративної справи також не містять доказів, що відповідачем на виконання приписів абзацу четвертого пункту 1.8 розділу I Порядку повідомлявся позивач про необхідність подання ним додатково необхідних документів, які, на переконання пенсійного органу, необхідні для призначення пенсії.
На підставі ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України з метою забезпечення ефективного захисту прав позивача суд вважає за можливе вийти за межі заявлених позивачем вимог, визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 30.10.2025 №112750009483 про відмову у призначенні пенсії за вислугу років та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 22.10.2025 про призначення пенсії за вислугу років, зарахувавши до загального страхового стажу та спеціального стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. “е” статті 55 Закону України “Про пенсійне забезпечення” період навчання з 01.09.1988 року по 03.07.1990 року, періоди роботи з 01.08.1990 по 31.12.2002 (за виключенням 1998 року, який зараховано до страхового та спеціального стажу позивача), період роботи з 01.09.2025 року по 15.10.2025, до спеціального стажу період роботи з 11.10.2017 по 29.08.2025.
У задоволенні вимог позивача про зобов`язання відповідача призначити пенсію за віком слід відмовити, оскільки обчислення тривалості стажу входить до дискреційних повноважень відповідача, а суд у межах розгляду справи наділений повноваженнями здійснити правомірність проведеного обчислення та дотримання вимог законодавства під час його проведення.
З наведеного вище, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Зважаючи на те, що позивачем при поданні позову сплачено судовий збір у сумі 968,96 грн., відповідно до положень ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України з відповідача підлягають стягненню судові витрати, за рахунок його бюджетних асигнувань.
З огляду на зазначене, на підставі положень статті 55, 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», статей 11, 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та керуючись статтями 2, 3, 5, 9, 12, 15, 19, 22, 25, 32, 72, 76, 77, 79, 139, 241-243, 245, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання неправомірним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 30.10.2025 №112750009483 про відмову у призначенні пенсії за вислугу років.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 22.10.2025 про призначення пенсії за вислугу років, зарахувавши до загального страхового стажу та спеціального стажу, що дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. “е” статті 55 Закону України “Про пенсійне забезпечення” період навчання з 01.09.1988 року по 03.07.1990 року, періоди роботи з 01.08.1990 по 31.12.2002 (за виключенням 1998 року, який зараховано до страхового та спеціального стажу позивача), період роботи з 01.09.2025 року по 15.10.2025, до спеціального стажу період роботи з 11.10.2017 по 29.08.2025.
В задоволенні іншої частини позовних вимог,- відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 понесені витрати зі сплати судового збору у розмірі 968,96 (дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 96 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відомості про сторін:
ОСОБА_1 (позивач) – адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ;
Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (відповідач ) – місцезнаходження: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, площа Соборна, 3, ЄДРПОУ 13486010.

Суддя А.С. Михайлик