Справа № 349/1855/25 
Провадження № 2/349/554/26

Р І Ш Е Н Н Я
іменем України
25 травня 2026 року м. Рогатин

Рогатинський районний суд Івано-Франківської області 
в складі судді Могили Р.Г.
за участі секретаря судового засідання Матасової Н.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача
В грудні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» ( далі - ТОВ «Коллект центр» ) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 52 200,74 грн.
Позов обгрунтовано тим, що 17 квітня 2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ОСОБА_1 укладений договір про надання фінансових послуг №2110435313968, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 4 400,00 грн, строком кредитування 1 рік та сплатою відсотків за користування кредитним коштами.
01 грудня 2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу №1-12, відповідно до якого ТОВ «Служба миттєвого кредитування» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до боржників за кредними договорами, у тому числі за договором №2110435313968 від 17 квітня 2021 року.
10 січня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено договір відступлення прав вимоги № 10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» передало ТОВ «Коллект Центр» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, зокрема, за договором №2110435313968, боржником в якому виступає відповідач ОСОБА_1 .
Зазначає, що загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті відсотків за користування кредитом відповідно до розрахунку заборгованості становить 77 508,75 грн, з яких: 4 399,48 грн заборгованість за кредитом ( тілом кредиту) та 73 109,27 грн заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги.
Позивач просив стягнути з відповідача на його користь 52 200,74 грн заборгованості за кредитним договором, з яких: 4 399,48 грн – заборгованість за тілом кредиту, 47 801,26 грн – заборгованість за відсотками, а також понесені судові витрати із сплати судового збору в розмірі 2 422,40 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 16 000,00 грн.
Відповідач ОСОБА_1 не подав відзиву на позов. 
Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі
Ухвалою судді Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 07 січня 2026 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження, з ініціативи суду розгляд справи вирішено проводити в судовому засіданні з викликом сторін. 
Заочним рішенням Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 25 лютого 2026 року позов задоволено повністю.
11 березня 2026 року відповідач ОСОБА_1 подав заяву про перегляд заочного рішення. В заяві зазначив, що позивачем пропущено строк позовної давності та розмір нарахованих відсотків є надмірно великим по відношенню до тіла кредиту.
Ухвалою судді Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 12 березня 2026 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду від 25 лютого 2026 року залишено без руху, надано відповідачу строк для усунення недоліків заяви. 
Ухвалою судді Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 23 березня 2026 року заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду прийнято до судового розгляду. 
Ухвалою Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 08 квітня 2026 року заочне рішення Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 25 лютого 2026 року, скасовано та призначено справу до розгляду в спрощеному провадженні з викликом сторін. 
29 квітня 2026 року судом зареєстровано клопотання представника позивача ТОВ «Коллект центр» Ткаченко М.М. про розгляд справи за її відсутності. 
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився. Судова повістка про виклик в судове засідання на 30 квітня 2026 року о 09 год 30 хв повернулася до суду з відміткою «відмова». Про причину повернення до суду судової повістки про виклик відповідача в судове засідання, призначене на 25 травня 2026 року о 14 год 30 хв, працівник АТ «Укрпошта» не зазначив. Про дату, час та місце розгляду справи відповідач ОСОБА_1 був додатково повідомлений засобими телефонного зв`язку, про що секретарем судового засідання складено телефонограму. 
У зв`язку з тим, що особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явились, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Фактичні обставини справи
17 квітня 2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ОСОБА_1 укладено договір про надання фінансових послуг №2110435313968 ( далі – Договір) (а.с. 7-9).
Відповідно до п.4.15. Договору він укладається в письмовій формі у вигляді електронного документа, створенного згідно з вимогами Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг». Договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором.
Заповський Володимир Володимирович підписав електронний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем) L7.
Сума кредиту становить 4 400,00 грн (п. 1.1. Договору).
Орієнтований строк повернення кредиту – 16 днів з моменту його отримання ( п.1.3. Договору).
Відповідно до п.1.4. Договору проценти за користування кредитом розраховуються від суми кредиту за кожен день користування, протягом фактичного строку користування кредитом починаючи з першого дня перерахування суми кредиту у наступному розмірі: 
а) 2% за кожен день користування кредитом за умови сплати всіх нарахованих процентів за користування кредитом не пізніше ніж протягом орієнтованого строку повернення кредиту; 
б) починаючи з першого дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,64% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п.1.4.а);
в) починаючи з 15 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,38% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.б); 
г) починаючи з 30 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 2,65% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п.1.4 в). Тип процентної ставки – фіксована.
Граничний строк кредитування ( строк дії кредитного договору) - 1 рік ( п.1.9. Договору).
Позичальник підтвердив, що отримав від товариства до укладення цього договору усю необхідну інформацію щодо умов кредитування, а також підписаний сторонами екземпляр договору, графік платежів, паспорт кредиту. Надана позичальнику інформація забезпечує правильне розуміння суті фінансової послуги (п.4.9. Договору).
Інформаційною довідкою щодо порядку (процедури), хронології дій щодо укладання електронного договору, підтверджується проведення ідентифікації та верифікації особи ОСОБА_1 (а.с. 15).
17 квітня 2021 року о 22 год 29 хв 32 с кредитні кошти в розмірі 4 400,00 грн зараховані на платіжну карту № НОМЕР_1 , емітовану в АТ «Таскомбанк». Призначення: кредитний договір № 2110435313968, що підтверджується довідкою ТОВ «ФК « Вей Фор Пей» від 04 листопада 2025 року (а.с. 19).
Договір про надання фінансових послуг №2110435313968 від 17 квітня 2021 року містить електронні підписи одноразовим ідентифікатром кредитодавця та позичальника, паспортні дані ОСОБА_1 , адресу місця проживання, реєстраційний номер облікової карти платника податків та номер телефону.
01 грудня 2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування»  та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу № 1-12 (а.с.24-28).
На підставі акта приймання-передивання реєстру боржників за договором факторингу № 1-12 від 01 грудня 2021 року, клієнт  ТОВ «Служба миттєвого кредитування» передало, а фактор ТОВ «Вердикт Капітал»  прийняло реєстр боржників відповідно до умов договору факторингу (а.с.34).
Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу  № 1-12 від 01 грудня 2021 рокуза ОСОБА_1 рахувалася заборгованість в розмірі 31 279,46 грн (а.с. 39).
10 січня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено договір відступлення ( купівлю-продаж) прав вимоги № 10-01/2023,  відповідно до п. 2.1. якого первісний кредитор відступає шляхом продажу новому кредиторові права вимоги до боржників, зазначених в додатках №1 та №3 до цього договору (а.с. 40-45).
Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги №10-01/2023 від 10 січня 2023 року,представники ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» на виконання договору підписали реєстр, за яким рахувалася заборгованість за кредитним договором №2110435313968  на загальну суму 77 508,75 грн ( а.с. 57 ).
Згідно з наданими позивачем розрахунками, заборгованість ОСОБА_1 за договором № 2110435313968 від 17 квітня 2021 року станом на 15 грудня 2025 року становить 77 508,75 грн ( а.с. 23 ).
Однак позивач просив стягнути із ОСОБА_1 заборгованість за договором № 2110435313968 від 17 квітня 2021 року в розмірі 52 200,74 грн, з яких: 4 399,48 грн – заборгованість за тілом кредиту, 47 801,26 грн – заборгованість за відсотками.
Застосовані норми права та висновки суду за результатами розгляду справи
Між сторонами виник спір щодо належного виконання умов кредитного договору, непогашення відповідачем заборгованості за цим договором, що є порушенням законних прав та інтересів позивача.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.
Відповідно до ч. 1, 2 та ч. 4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.
Принцип оцінки доказів «поза розумним сумнівом» полягає в тому, що розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, підтверджених доказами.
Згідно ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.
Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно зі ст. 628, 629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
Положення ч. 1 ст. 205 ЦК України визначають, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.
Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним у письмовій формі.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України "Про електронну комерцію".
Згідно із ч. 3 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідно до ч. 4 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію").
Положення ч. 6 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" передбачають, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Згідно ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію", якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Зі змісту кредитного договору вбачається, що його підписано позичальником електронним підписом - одноразовим ідентифікатором L7, що відповідає вимогам статтей 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію».
У вказаному кредитному договорі сторони погодили умови кредитування, в тому числі розмір кредиту, відсоткову ставку за користування кредитом.
Після підписання кредитного договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у ТОВ «Служба миттєвого кредитування» виникло зобов`язання надати кредитні кошти позичальнику, а в ОСОБА_1 виникло зобов`язання повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами, нараховані за погодженими сторонами відсотковими ставками.
Отже між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису.
Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.
Пунктом 1 розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 06 лютого 2014 року № 352 «Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг та внесення змін до розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 03.04.2009 року №231» до фінансової послуги факторингу віднесено сукупність таких операцій з фінансовими активами (крім цінних паперів та похідних цінних паперів): фінансування клієнтів - суб`єктів господарювання, які уклали договір, з якого випливає право грошової вимоги; набуття відступленого права грошової вимоги, у тому числі, права вимоги, яке виникне в майбутньому, до боржників за договором, на якому базується таке відступлення; отримання плати за користування грошовими коштами, наданими у розпорядження клієнта, у тому числі, шляхом дисконтування суми боргу, розподілу відсотків, винагороди, якщо інший спосіб оплати не передбачено договором, на якому базується відступлення.
Позивачем надано належні та допустимі докази, що на підставі договору факторингу №1-12 від 01 грудня 2021 року від первісного кредитора ТОВ «Служба миттєвого кредування» до нового кредитора ТОВ «Вердикт Капітал» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за договором № 2110435313968 від 17 квітня 2021 року.
Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, обсяг і зміст прав, що переходять до нового кредитора, залежать від зобов`язання, в якому здійснюється відступлення права вимоги. Цивільне законодавство передбачає заміну кредитора в будь-якому зобов`язанні, за винятком зобов`язань, нерозривно пов`язаних з особою кредитора (ст. 515 ЦК України). При цьому заборона на відступлення права вимоги має встановлюватися законом або договором. Таким чином відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (ч. 3 ст. 656 ЦК України); (б) дарування (ч. 2 ст. 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України).
Пунктом 2.1. договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-01/2023 від 10 січня 2023 року встановлено, що за цим договором кредитор ( ТОВ «Вердикт Капітал» ) передає новому кредитору (ТОВ «Коллект Центр») за плату, а новий кредитор приймає належні кредиторові права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у Реєстрі боржників.
Отже відповідно до витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги № 10-01/2023 від 10 січня 2023 року до позивача перейшло право вимоги до відповідача ОСОБА_1 за договором № 2110435313968 від 17 квітня 2021 року.
Матеріали справи не містять доказів повідомлення боржника про заміну кредитора. Разом з тим, неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову у позові новому кредитору, а може впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора. Тобто факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань.
Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 6 лютого 2019 року в справі №361/2105/16-ц.
Оскільки взяті на себе зобов`язання за договором № 2110435313968 від 17 квітня 2021 року ОСОБА_1 не виконав у повному обсязі, у зв`язку з чим утворилася заборгованість.
Доказів повного погашення тіла кредиту матеріали справи не містять, а з розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачем 05 травня 2021 року сплачено 0,52 грн в рахунок погашення заборгованості за тілом кредиту, тому наявні підстави для стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості за тілом кредиту у сумі 4 399,48 грн ( 4 400,00 грн – 0,52 грн).
Щодо нарахованих відсотків за користування кредитними коштами
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Частинами 1-3 ст. 1056-1 ЦК України передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.
Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.
Згідно з частиною першою статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.
Аналіз указаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору.
Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами.
При цьому право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.
Таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та від 31 жовтня 2018 року (№202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263 ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року (справа №910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України.
У цій же постанові Велика Палата Верховного Суду, уточняючи свій правовий висновок, який викладений у постанові від 18 січня 2022 року (справа 910/17048/17), щодо нарахування процентів до дня фактичного повернення кредиту відповідно до умов кредитного договору, незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів, вказала на те, що можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав).
З метою повного та всебічного з`ясування усіх обставин справи, суд перевіряє правильність нарахування позивачем відсотків, шляхом самостійного їх перерахування.
Відповідно до умов договору строк кредитування - 1 рік ( 365 днів) (п.1.9. Договору), а денна процентна ставка ( фіксована ) – з 17 квітня 2021 року по 02 травня 2021 року ( 16 днів – орієнтовний строк повернення кредиту) - 2,00%; з 03 травня 2021 року по 16 травня 2021 року ( 14 днів, тобто період між першим днем після дня закінчення орієнтовного строку повернення кредиту та до 15 дня наступного збільшення процентної ставки) - 3,64% ( 2% + 1,64%), з 17 травня 2021 року по 31 травня 2021 року ( 15 днів, тобто починаючи з 15 дня до 30 дня з якого погоджено наступне збільшення відсоткової ставки) - 5,02% ( 3,64%+ 1,38%), з 01 червня 2021 року по 16 квітня 2022 року ( починаючи з 30 дня наступного підвищення відсоткової ставки до останнього дня строку кредитування) відсоткова ставка - 7,67% ( 5,02% +2,65%) ( п.1.4. Договору).
З 17 квітня 2021 року по 02 травня 2021 року тіло кредиту становило 4 400,00 грн, щоденна відсоткова ставка - 2,00%.
Розмір відсотків за цей період, тобто за 16 днів становить 1 408,00 грн ( 4 400,00 грн. Х 2% = 88,00 грн в день х 16 днів).
З 03 травня 2021 року по 05 травня 2021 року тіло кредиту - 4 400,00 грн, щоденна відсоткова ставка - 3,64%.
Розмір відсотків за цей період, тобто за 3 дні становить 480,48 грн ( 4 400,00 грн х 3,64% = 160,16 грн в день х 3 дні ).
З 06 травня 2021 року по 16 травня 2021 року тіло кредиту - 4 399,48 грн, оскільки сплачені відповідачем 0,52 грн первісним кредитором зараховано в рахунок погашення тіла кредиту, а щоденна відсоткова ставка - 3,64%.
Розмір відсотків за цей період, тобто за 11 днів становить 1 761,54 грн (4 399,48 грн х 3,64% = 160,14 грн в день х 11 днів ).
З 17 травня 2021 року по 31 травня 2021 року тіло кредиту - 4 399,48 грн, щоденна відсоткова ставка - 5,02%.
Розмір відсотків за цей період, тобто за 15 днів становить 3 312,75 грн (4 399,48 грн х 5,02% = 220,85 грн в день х 15 днів).
З 01 червня 2021 року по 16 квітня 2021 року тіло кредиту - 4 399,48 грн, щоденна відсоткова ставка - 7,67 %.
Розмір відсотків за цей період, тобто за 320 днів становить 107 980,80 грн (4 399,48 грн х 7,67 % = 337,44 грн в день х 320 днів).
Враховуючи, що відповідачем 03 травня 2021 року сплачено 480,00 грн та 05 травня 2021 року - 1 408,48 грн в рахунок погашення заборгованості за відсотками, тому фактичний розмір заборгованості за відсотками становить 113 055,09 грн (1 408,00 грн + 480,48 грн + 1 761,54 грн + 3 312,75 грн + 107 980,80 грн) – (480,00 грн + 1 408,48 грн).
Оскільки позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 47 801,26 грн заборгованості за відсотками та враховуючи вимоги ч.2 ст. 264 ЦПК України, відповідно до якої при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог, тому позов в частині стягнення заборгованості за відсотками також підлягає до задоволення у розмірі, заявленому позивачем.
Щодо доводів відповідача про те, що нараховані відсотки є надмірно великими , то суд зазначає таке.
Підписуючи договір про надання кредиту, позичальник підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, тобто сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору, в тому числі щодо сплати відсотків за користування кредитними коштами.
При цьому, позичальник не був позбавлений можливості згідно з пунктом 2.2.1.4. Договору протягом 14 календарних днів з дня укладення договору відмовитися від договору без пояснення причин, у тому числі в разі отримання ним грошових коштів.
Крім того, договір, укладений між сторонами у встановленому порядку недійсним не визнаний, а при розгляді справи відповідач не заявляв зустрічних вимог про визнання кредитного договору недійсним у частині визначення розміру відсотків за користування кредитними коштами у зв`язку з його невідповідністю вимогам Закону України «Про захист прав споживачів».
Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект Центр» заборгованості за договором про надання фінансових послуг № 2110435313968 від 17 квітня 2021 року в розмірі 52 200,74 грн, з яких: 4 399,48 грн тіло кредиту, 47 801,26 грн відсотки за користування кредитними коштами.
Щодо доводів відповідача про пропущення позивачем строку позовної давності, то суд зазначає таке.
Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. (ст. 257 ЦК України).
Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України).
Виходячи з вимог ст. 261 ЦК України, позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи є порушеним право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропущення, наведених позивачем. Отже, відмова в задоволенні позову у зв`язку зі спливом позовної давності без встановлення порушення права або охоронюваного законом інтересу позивача не відповідає вимогам закону.
Суд враховує, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 540-IX від 30 березня 2020 року, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено п. 12, згідно якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.
У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України №64/2022 з 24 лютого 2022 року на території України введено воєнний стан, який триває і на час розгляду даної справи судом. 
В період з 17 березня 2022 року по 03 вересня 2025 року діяли положення п.19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, відповідно до якого у період дії воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього кодексу продовжуються на строк його дії.
4 вересня 2025 року набув чинності Закон України «Про внесення зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності», яким п.19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України виключено.
Судом встановлено, що кредитний договір №2110435313968 укладено 17 квітня 2021 року, строк кредитування за договором - 1 рік, перебіг позовної давності було продовжено і поновлено лише з 04 вересня 2025 року, а позивач звернуся до суду з позовом 31 грудня 2025 року, тому трирічний строк позовної давності ним не пропущено.
Розподіл судових витрат між сторонами
Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Із матеріалів справи встановлено, що позовна заява подана через систему «Електронний суд» та відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір позивачем сплачено із застосуванням понижуючого коефіцієнту відповідного розміру ставки судового збору - 0,8, що становить 2 422,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №0594400098 від 29 грудня 2025 року. 
Враховуючи, що суд дійшов висновку про задоволення позову повністю, тому згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір необхідно стягнути з відповідача на користь позивача.
Водночас відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. 
Відповідно до ч.ч. 1-5 ст. 137 ЦПК України  витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. 
Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
На підтвердження судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, суду надано договір про надання правової допомоги №02-09/2024-8 від 02 вересня 2024 року, заявку на надання юридичної допомоги №9 від 03 листопада 2025 року, витяг з акту №15 про надання юридичної допомоги від 28 листопада 2025 року, згідно яких загальна вартість наданої позивачу правової допомоги адвоката складає 16 000,00 грн.
Згідно з постановою Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року в справі № 755/9215/15-ц, визначаючи суми судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, суд має виходити з критерію їх реальності (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (п. 21).
Враховуючи складність цієї справи, яка з врахуванням п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України є малозначною справою, обсяг виконаних адвокатом робіт, керуючись принципом співмірності та розумності витрат, які пов`язані з правничою допомогою адвоката, суд оцінює їх в сумі 3 000,00 грн.
Керуючись  ст. ст. 141, 263-265 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» заборгованість за договором про надання фінансових послуг №2110435313968 від 17 квітня 2021 року в розмірі 52 200,74 гривень, з яких: 4 399,48 гривень тіло кредиту, 47 801,26 гривень відсотки за користування кредитними коштами.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» судові витрати в розмірі 5 422,40 гривень, які складаються із 2 422,40 грн, гривень судового збору та 3 000,00 гривень витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр», місцезнаходження: м. Київ, вул. Мечнікова, буд. 3, офіс 306 , код ЄДРПОУ 44276926.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , останнє повідомлене суду місце проживання: АДРЕСА_2 , рєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .
Повний текст рішення складено 25 травня 2026 року.
Суддя Р.Г. Могила