ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
    	Справа № 636/1147/26  Провадження 3/636/881/26	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27.05.2026  місто Чугуїв
Суддя Чугуївського міського суду Харківської області Золотоверха О.О., за участь секретаря судового засідання Караулової О.М., представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – адвоката Хараїм О.В., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов з Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП стосовно
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_2 ,
ВСТАНОВИЛА:
06.02.2026 до Чугуївського міського суду Харківської області надійшов протокол серії ЕПР1 №564657 від 12.01.2026, згідно якого 12.01.2026 о 12:15 год. в м. Чугуїв, дорога Київ-Харків-Довжанський 547 км. водій ОСОБА_1 керував автомобілем Mitsubishi L200 н.з. НОМЕР_3 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, почервоніння очей. Водієві було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатору Драгер алкотест 6820, на що водій відмовився. Також водієві запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі охорони здоров`я, на що водій також відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР. Відмова зафіксована під відеозапис.
ОСОБА_1 до суду не з`явився, адвокат Хараїм О.В. надала пояснення від імені ОСОБА_1 , в яких зазначено наступне. «Свою вину в вчинені даного адміністративного правопорушення я не визнаю, будь- яких алкогольних напоїв не вживав, ознак сп`яніння не мав. При цьому, не зрозуміло, з яких причин до мене підійшли працівники поліції, правил дорожнього руху я не порушував. Також я є діючим військовослужбовцем, проходжу службу у в/ч НОМЕР_2 , при цьому 12.01.2026 виконував обов`язки військової служби, а саме наказ безпосереднього командира (розголошувати службову інформацію більш детально я не маю права), після чого повернувся на пункт тимчасової дислокації. ВСП до даної події не залучалось, що також викликало у мене недовіру до поліцейських. Одразу як з`явилась можливість я самостійно поїхав до КНП «Чугуївська ЦЛ ім. М.І. Кононенка» я пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння, висновок - негативний. При цьому, працівники поліції мене не супроводжували і не доставляли. Це підтверджує незаконність пропозиції поліцейських та відсутність у мене будь-яких ознак сп`яніння. З огляду на це прошу суд закрити провадження у даній справі».
Адвокат Хараїм О.В. 27.03.2026 надала до суду клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю події та складу правопорушення, в обґрунтування якої зазначено наступне. підставою притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП є складений відносно нього протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 564657 від 12.01.2026 зі змісту якого вбачається, що: «12.01.2026 12:15:00 м. Чугуїв, дорога КИЇВ-ХАРКІВ-ДОВЖАНСЬКИЙ 547 км водій гр. ОСОБА_1 , керував ТЗ Mitsubishi L200 д.н.з. НОМЕР_3 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, почервоніння очей. Водієві було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатору Drager alkotest 6820 на що водій відмовився, також водієві було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у медичному заклад охорони здоров`я на що водій також відмовився. Згідно ст. 266 КУпАП, факт відмови був зафіксований на нагрудний портативний відеореєстратор Tecsar 181501256/18. Також водія було відсторонено від керування шляхом паркування транспортного засобу, чим порушив п. 2.5 ПДР - Відмова особи, яка керує ТЗ, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алк., нарк. чи ін. сп`яніння або щодо вживання лікарських». ОСОБА_1 не визнає своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення. В діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, з огляду на наступне
Щодо відсутності доказів керування транспортним засобом у час, зазначений у протоколі: матеріали справи не містять жодних доказів керування транспортним засобом ОСОБА_1 у день та час, зазначений у протоколі. Так, зі змісту 12.01.2026 12:15:00 протоколу серії ЕПР 1 № 564657 від 12.01.2026 вбачається, що м. Чугуїв, дорога КИЇВ-ХАРКІВ-ДОВЖАНСЬКИЙ 547 км водій гр. ОСОБА_1 , керував ТЗ. Відеозапис, на наявному у матеріалах справи відеозаписі вказана відмітка дати– 12:17 год., а отже вищевказані обставини, описані у протоколі – не зафіксовано. Однак, протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, і являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи.
Щодо відсутності законної підстави для зупинки ТЗ: матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять передбачені законом підстави для такої зупинки ОСОБА_1 . Огляд водія з метою виявлення чи перебуває останній у стані сп`яніння, з точки зору ст. 35 Закону України «Про національну поліцію», не може бути підставою для зупинки транспортного засобу, оскільки не може бути візуально встановлено поліцейським під час руху транспортного засобу. Таким чином, беручи до уваги той факт, що співробітники патрульної поліції, не зафіксували факт зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 з підстав наведених у ч. 1 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію», тобто в установленому законом порядку за порушення водієм транспортного засобу відповідного пункту ПДР України, то вимога інспектора патрульної поліції про необхідність проходження огляду на стан сп`яніння була безпідставною та протиправною і у такому випадку у ОСОБА_1 не виникло обов`язку проходження відповідного огляду на стан сп`яніння, що виключає можливість притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП.
Щодо провокації ОСОБА_1 з боку співробітників поліції: З відеозапису «0136391_12561820260112121755_0002» час відео 01:09 хв. вбачається, що поліцейський звертається до водія не у формі вимоги пройти огляд на стан сп`яніння, а у формі пропозиції а саме «пропоную на місці події пройти на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора Драгер», «пропоную проїхати до найближчого мед. закладу», «будете?» Такі дії поліцейського ні ст. 266 КУпАП ні Інструкцією № 1432/735 не передбачено. Такі дії поліцейського не відповідають вимогам ПДР та вводить в оману водія, оскільки п. 2.5 ПДР України передбачає дослівно: «Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції». Проходити мед. огляд за «пропозицією», як то запитав поліцейський у ОСОБА_1 він не передбачає. Вищевикладені обставини, свідчать про провокацію з боку працівників патрульної поліції до вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, з метою його подальшого викриття.
Щодо відсутності у водія ознак сп`яніння: у протоколі про адміністративне правопорушення серії № ЕПР1 № 564657 від 12.01.2026 зазначені такі ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, почервоніння очей. При цьому, з наявного в матеріалах справи відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 протягом усього часу спілкування із працівником патрульної поліції, поводиться врівноважено, адекватно реагує на ситуацію, чітко та логічно відповідає на питання поліцейських, не демонструє жодних візуальних ознак алкогольного сп`яніння, координація мови у нього не порушена, він має цілком природне забарвлення шкіряного покриву, пальці його рук на предмет тремтіння та очі на предмет почервоніння взагалі ніхто не перевіряв. Разом з тим, з відеозапису в матеріалах справи вбачається, що жодні ознаки сп`яніння в нього не встановлювали. Більш того, у наявного у матеріалах справи відеозапису вбачається, що з початку відеозапису і до моменту пред`явлення ОСОБА_1 обвинувачення щодо наявності у нього ознак алкогольного сп`яніння пройшла 1 хвилина, що є очевидно недостатнім часом для виявлення та перевірки в особи ознак сп`яніння. Отже, наявними в матеріалах справи відеозаписами не підтверджено, що ОСОБА_1 мав ознаки алкогольного сп`яніння. Представниками органів поліції не було здійснено дій щодо попереднього огляду водія на стан сп`яніння, тому й підстав, встановлених Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ, Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015, для пропонування працівниками поліції особі, що притягається до адміністративної відповідальності, пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння не було.
Недотримання поліцейськими процедури та порядку попереднього огляду та виявлення у водія, який керував транспортним засобом, ознак алкогольного сп`яніння, є істотним порушенням процедури проходження водієм транспортного засобу відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, та виключає можливість притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.
ОСОБА_1 є діючим військовослужбовцем, проходить службу у Збройних Силах України, захищаючи Батьківщину від ворога, бере безпосередню участь у бойових діях. Як вбачається з пояснень ОСОБА_1 , після отримання направлення на огляд у закладі охорони здоров`я поліцейський повідомив, що він може поїхати і пройти його самостійно. Так, 12.01.2026, у день складення адміністративних матеріалів, ОСОБА_1 за власною ініціативою пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння у КНП «Чугуївська центральна лікарні ім. М.І. Кононенка» ЧМР. Ваш запит адвоката Харчука О.П., в інтересах ОСОБА_1 від 13.02.2026 № 130/13/02 КНП «Чугуївська ЦЛ ім. М.І. Кононенка» листом № 01-19/738 від 17.02.2026 повідомила наступне: «Гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , був доставлений до відділення екстреної (невідкладної) медичної допомоги Чугуївської ЦЛ 12.01.2026 року о 15 годині робітниками Чугуївського РУП для проведення освідчення водія транспортного засобу на стан алкогольного сп`яніння. Для встановлення стану сп`яніння був проведений алкотест та взята кров. Результат алкотеста № 000312 — 0,00‰. Аналіз проводився за допомогою газоаналізатора «АлкоФор 507», остання повірка якого була зроблена 06.02.2025». Також, як вбачається із доданих до вищевказаної відповіді документів результат токсикологічного дослідження № 92 від 13.01.2026 також підтвердив відсутність у крові та сечі ОСОБА_1 наявність алкоголю. Отже, акт огляду та висновок КНП «Чугуївська ЦЛ ім. М.І. Кононенка» № 4 від 12.01.2026 підтверджують незаконність вимоги поліцейського на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Таким чином, зважаючи на відсутність у водія ознак алкогольного сп`яніння, направлення його на огляд є безпідставним та протиправним, а тому у нього не виникало обов`язку його проходження, що виключає можливість притягнення відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП
Щодо неможливості притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, як військовослужбовця під час виконання обов`язків військової служби: адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, може бути вчинено в таких формах: 1) керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; 2) передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів; 3) відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Частиною 1 ст. 172-20 КУпАП, передбачено адміністративну відповідальність за такі діяння: 1) розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів; 2) появу таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння; 3) виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння; 4) відмову таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. З наведеного випливає, що діяння, передбачені ч. 1 ст. 130 КУпАП, крім передачі керування транспортним засобом, охоплюються об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ст. 172-20 цього Кодексу, у формах виконання військовослужбовцями обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння та відмови від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, за умови, якщо такі діяння вчинені військовослужбовцем безпосередньо під час виконання обов`язків військової служби. Суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, є будь-яка осудна особа, яка керує транспортним засобом у віці, з якого настає адміністративна відповідальність, а передбаченого ст. 172-20 КУпАП військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів. Згідно із ч. 9 ст. 1 Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон № 2232-ХІІ) військовослужбовці - це особи, які проходять військову службу. Частиною 4 ст. 24 Закону № 2232-ХІІ встановлено, що військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: 1) на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять); 2) на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; 3) поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника); 4) під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою; 5) під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку. Вирішуючи питання про кваліфікацію дій військовослужбовця, який керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, та/або відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, крім іншого, слід встановлювати факт виконання обов`язків військової служби на момент вчинення діяння з урахуванням положень ч. 4 ст. 24 Закону № 2232 ХІІ. З огляду на викладене в разі керування військовослужбовцем під час виконання обов`язків військової служби транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, або відмови від проходження відповідно до визначеного порядку огляду на стан сп`яніння, з урахуванням встановлених фактичних обставин, дії такої особи підлягають кваліфікації за ст. 172-20 КУпАП, яка є спеціальною нормою щодо військовослужбовців (розмежування за спеціальним суб`єктом). Наявність у цій категорії адміністративних правопорушень спеціального суб`єкта - військовослужбовця під час виконання обов`язків військової служби зумовлює застосування спеціального порядку його огляду на стан алкогольного сп`яніння, встановленого ст. 266-1 КУпАП та Порядком направлення військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, та проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 січня 2024 року № 32. Відповідно до п. 3 вказаного Порядку огляду підлягають військовослужбовці/ військовозобов`язані, щодо яких є підстави вважати, що вони виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин (установ, закладів) у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Відносно військовослужбовців під час виконання службових обов`язків діє спеціальний порядок їх огляду на стан сп`яніння, визначений приписами ст. 266-1 КУпАП, відповідно до яких огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння проводиться не працівниками поліції, а виключно посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром (начальником) військової частини (установи, організації, підприємства, закладу, підрозділу), іншого утвореного відповідно до законів України військового формування, а також правоохоронного органу спеціального призначення, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів, відповідно до порядку, встановленого ч. 2-7 ст. 266-1 КУпАП. Як вбачається з матеріалів даної справи, а саме службового посвідчення ОСОБА_1 , витягу з наказу командира в/ч НОМЕР_2 № 259 від 30.08.2023, службової характеристики, на момент складання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 був та на теперішній час є військовослужбовцем вказаної військової частини, обіймає посаду командира екіпажу безпілотних авіаційних комплексів в/ч НОМЕР_2 , перебував на службі та виконував обов`язки військової служби. Отже, 12.01.2026 на момент зупинки ТЗ працівниками поліції, ОСОБА_1 будучи військовослужбовцем – був спеціальним суб`єктом правопорушення у розумінні КУпАП. Як вбачається з матеріалів даної справи, зокрема відеозапису, поліцейським був встановлений факт перебування ОСОБА_1 в статусі військовослужбовця, проте застосовано процедуру огляду, передбачену ст. 266 КУпАП. Враховуючи, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем Збройних Сил України та під час зупинки керованого ним транспортного засобу працівниками поліції виконував обов`язки військової служби, тому його огляд на стан алкогольного сп`яніння мав проводитися посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, або командиром його військової частини, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів відповідно до спеціального порядку, встановленого ст. 266-1 КУпАП. Присутність представників Військової служби правопорядку під час огляду в закладі охорони здоров`я не дає підстав стверджувати, що процедуру огляду було проведено відповідно до чинного законодавства, адже огляд військовослужбовця на стан сп`яніння у цьому випадку повинна були провести посадова особа, уповноважена на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, а не працівник патрульної поліції.
Щодо невідсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом: як вбачається з пояснень самого водія та матеріалів справи, вони не містять жодних доказів, які б підтверджували відсторонення особи від керування транспортним засобом, наприклад: акту тимчасового вилучення автомобіля, розписки уповноваженої особи про передачу права керування, розписки особи, яка притягається до відповідальності із зобов`язанням не здійснювати керування транспортним засобом, що свідчить про формальне складення протоколу за ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 . Більш того, як вбачається з пояснень ОСОБА_1 , після складення протоколу він поїхав до КНП «Чугуївська ЦЛ ім. М.І. Кононенка», що також підтверджує, що ніяким чином від керування ТЗ його не відстороняли. Також, вказані вище обставини переконливо свідчить про відсутність реальних підстав вважати, що водій перебував в стані сп`яніння, а також вказані обставини ставлять під сумнів законність дій працівників поліції та викладені у протоколі обставини.
Щодо наявного у матеріалах справи рапорту: у матеріалах справи № 636/1147/26 міститься рапорт, складений поліцейським на ім`я начальника. Так, сторона захисту вважає, що даний рапорт не може бути визнаний судом, як належний та допустимий доказ вини мого підзахисного у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП , оскільки у розумінні ст. 251 КУпАП, рапорт не може вважатися належним і допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення. Така, позиція сторони захисту ОСОБА_1 повністю узгоджується із висновком Касаційного адміністративного суду Верховного Суду, який викладений у Постанові від 20.05.2020 року в справі за № 524/5741/16-а, та відповідно до п. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є обов`язковими для враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Окремо, також слід зазначити, що відповідно до пункту 2.2.9 Інструкції з діловодства в системі Міністерства внутрішніх справ України від 23.08.2012 р. № 747, рапорт належить до внутрішніх документів МВС України.
Щодо наявного у матеріалах справи акту огляду: у матеріалах справи № 636/1147/26 міститься акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 12.01.2026. Так, з матеріалів справи вбачається, що поліцейські не проводили огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, а склали відносно ОСОБА_1 протокол за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу. З огляду на вищевикладене, сторона захисту просить суд визнати наявний в матеріалах справи акт огляду, неналежним та недопустимим доказом.
Щодо можливості призначення більш м`якого покарання: ОСОБА_1 є військовослужбовцем та проходить військову службу на посаді командира 3-го екіпажу ударних безпілотних авіаційних комплексів 2-го взводу ударних безпілотних авіаційних комплексів спеціального призначення роти ударних безпілотних авіаційних комплексів спеціального призначення батальйону безпілотних систем військової частини НОМЕР_2 оперативно-тактичного з`єднання – 1 корпусу Національної гвардії України « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (старший лейтенант, капітан). ОСОБА_1 відповідно до посвідчення серії НОМЕР_4 від 16.01.2025 має статус учасника бойових дій. 26.10.2025 внаслідок проходження військової служби отримав поранення. Також, за час проходження служби ОСОБА_1 був нагороджений грамотами та нагородами. ОСОБА_1 за місцем служби надана службова характеристика наступного змісту: За час проходження служби на посаді командира 3-го екіпажу ударних безпілотних авіаційних комплексів 2-го взводу ударних безпілотних авіаційних комплексів спеціального призначення роти ударних безпілотних авіаційних комплексів спеціального призначення батальйону безпілотних систем старший лейтенант ОСОБА_1 зарекомендував себе позитивно. Військову справу вивчає сумлінно, добре виконує службові обов`язки, завжди засвоює все, чого навчають командири (начальники), для виконання завдань за призначенням потребує додаткової підготовки. Додержується правил військової дисципліни, не допускає порушення форми одягу, додержується правил особистої та колективної гігієни. Завжди виявляє повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням військовослужбовців, завжди додержується правил військової ввічливості, поведінки та військового вітання. Додержується правил безпеки під час використання зброї, в роботі з технікою та в інших випадках, додержується правил пожежної безпеки. Не допускає порушення розпорядку дня військової частини. Накази командирів (начальників) виконує завжди точно та своєчасно. Таким чином, вказані вище обставини свідчать про те, що право керування транспортними засобами потрібне ОСОБА_1 для проходження військової служби та виконання покладених на нього обов`язків військової служби, а тому у разі його притягнення до відповідальності прошу суд вирішити питання щодо можливості застосувати аналогію закону та призначити більш м`яке стягнення, ніж передбачено законом, відповідно до ст. 69 КК України , в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу без позбавлення права керувати транспортними засобами.
Вирішуючи питання щодо доведеності винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, зазначеного в протоколі про адміністративне правопорушення, суд керується таким.
Згідно ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суд керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними ст. 129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також ст. 62 Конституції України та загальними принципами права, згідно яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь та доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Також суд враховує висновки Європейського суду з прав людини, викладені зокрема в рішенні від 09.09.2011 у справі «Лучанінова проти України», від 15.05.2018 року у справі «Надточій проти України», який неодноразово зазначав, що до провадження в справах про адміністративні правопорушення застосовується кримінальний аспект та відповідні гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема згідно яких кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Верховний Суд в постанові від 27.06.2019 зазначив, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.
Положеннями ч. 2 ст. 251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Аналогічні положення фактично висловлені Європейським судом з прав людини в остаточному рішенні від 06.06.2018 у справі «Михайлова проти України», який зазначав, що в ситуації, коли суд за відсутності прокурора та особи, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, вимушений взяти на себе функцію пред`явлення та, що є більш важливим, нести тягар підтримки обвинувачення під час усного розгляду справи, можуть виникнути сумніви в наявності достатніх гарантій, здатних усунути обґрунтовані сумніви щодо негативного впливу такого процесу на безсторонність суду.
Таким чином, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 130 КУпАП, є зафіксована у встановлений законом спосіб факт керування транспортним засобом, згода/відмова саме водія від огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, та згода/відмова водія від огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, що і є підставою для складення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП та притягнення до адміністративної відповідальності. Обов`язок щодо доведення вказаних обставин покладається на працівників поліції, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення.
Відповідно до вимог ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.
У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, працівником поліції з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається не дійсним.
Відповідно до положень п.2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року (далі - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Ознаками алкогольного сп`яніння, згідно з п.3 розділу І Інструкції, є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. Огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров`я (п.6 розділу І Інструкції). У розумінні вимог п.7 розділу І Інструкції, огляд у закладі охорони здоров`я проводиться лише у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейськими.
Відповідно до ч.2 ст. 266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Згідно з п.3 Порядку огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться у присутності двох свідків. Результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду, форма якого затверджується МОЗ за погодженням з МВС. У разі встановлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Акт огляду на стан сп`яніння за результатами такого огляду, проведеного поліцейським, складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається в поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення в разі встановлення стану сп`яніння. Підтвердження стану сп`яніння в результаті огляду та згода водія транспортного засобу з результатами такого огляду є підставою для його притягнення згідно із законом до відповідальності. Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав. У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
Тобто проведення огляду водія на визначення стану алкогольного сп`яніння має містити відповідний алгоритм дій працівника поліції, який проводить такий огляд зі складанням відповідних документів, зокрема:
-перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду, про порядок застосування спеціального технічного засобу;
-на вимогу особи надає їй сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки (тобто показує особі сертифікат та свідоцтво про повірку);
-видає особі, яка підлягає огляду, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, в якому зазначає підстави такого огляду, якими, в свою чергу, є одна чи кілька ознак сп`яніння, визначених у п. 3 вищевказаної Інструкції (запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці);
-за допомогою спеціального приладу проводиться огляд і в акті огляду фіксуються його результати. Акт огляду складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається у поліцейського та долучається до протоколу про адміністративне правопорушення у разі встановлення стану сп`яніння;
-якщо встановлений факт сп`яніння, результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду (тобто до проведення огляду і складення відповідного направлення та акту огляду відсутні підстави складати протокол про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП);
-якщо технічними характеристиками спеціального технічного засобу передбачається роздрукування на папері його показників, ці результати долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначений ст. 266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 року (далі Порядок), та регулюється Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015 (далі Інструкція).
Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я. Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним. Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
У разі відсторонення особи від керування транспортним засобом, річковим або маломірним судном можливість керування цим транспортним засобом, річковим або маломірним судном надається уповноваженій нею особі, яка має посвідчення водія (судноводія) відповідної категорії та може бути допущена до керування транспортним засобом, річковим або маломірним судном.
Згідно п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року № 14 (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 18 від 19 грудня 2008 року), судам слід ураховувати, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли остання почала рухатись.
Як вказувалося вище, право органів Національної поліції вимагати пройти у встановленому порядку медичний огляд у відповідності до п.2.5 ПДР кореспондується із обов`язком водія не керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин. У разі невиконання вимог п.2.5 ПДР передбачена адміністративна відповідальність за частиною 1 статті 130 КУпАП, а саме: за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Об`єктом даного адміністративного правопорушення є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а також безпеки на річковому транспорті та маломірних суднах.
Об`єктивна сторона зазначеного правопорушення виражається, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння; в стані наркотичного чи іншого сп`яніння; під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів; відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Суб`єкт адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП спеціальний - водій транспортного засобу, або інша особа, яка керувала транспортним засобом.
Суб`єктивна сторона даного правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу.
У рішенні по справі "О`Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007 року Європейський суд з прав людини постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі. Суд неодноразово наголошував на тому, що користування джерелом підвищеної небезпеки покладає на водія транспортного засобу певні додаткові обов`язки, які пов`язані із необхідністю забезпечення безпечного використання транспортних засобів і таке обмеження прав конкретної особи повністю відповідає інтересам суспільства щодо забезпечення безпеки дорожнього руху. Керування транспортним засобом водієм, який підозрюється в тому, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, створює реальну небезпеку, яка може призвести до тяжких наслідків.
У справі Проніна проти України, № 63566/00, від 18 липня 2006 року Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.
До суду, в якості доказів на підтвердження вказаних фактів працівниками поліції надано протокол про адміністративне правопорушення ЕПР1 №564657 від 12.01.2026, рапорт ІВРПП від 12.01.2026, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння б/д (з якого вбачається відмова ОСОБА_1 від огляду, виявлено ознаки алкогольного сп`яніння), направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння (з якого вбачається, що ІВРПП Карповець Р. доставив ОСОБА_1 до КНП «Чугуївська ЦЛ ім. М.Кононенка» 12.01.2021 о 12:25, виявлено ознаки сп`яніння, огляд не проводився – відмова), компакт-диск із одним відеофайлом.
Так з вказаного відеозапису вбачається, що з моменту зупинки транспортного засобу до оголошення інспектором наявності ознак алкогольного сп`яніння пройшла 1 хвилина часу, за цей час водієм при цьому не промовлено ані слова; інспектором не роз`яснено порядок проходження огляду на стан сп`яніння та наслідки відмови від проходження такого огляду. Більш того, на записі взагалі не зафіксовано факт відмови водія від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу (відповідь на пропозицію пройти огляд на місці зупинки ТЗ не чутно, обличчя водія в цей момент не зафіксовано, що також унеможливило перевірку наявності відмови).
Адвокат Хараїм О.В. надала до суду копії документів: листа з КНП «Чугуївська ЦЛ ім. М.І. Кононенка» від 17.02.2026 (з якої вбачається, що ОСОБА_1 12.01.2026 о 15 год. робітниками Чугуївського РУП був доставлений для проведення освідчення водія на стан сп`яніння; проведено огляд, результат 0.00 промілє); результат токсикологічного дослідження №92 від 13.01.2026 (етанол не виявлено); висновку щодо результатів огляду від 12.01.2026 (у ОСОБА_1 ознак сп`яніння не виявлено); акт огляду №4 від 12.01.2026 (ознак сп`яніння не виявлено); службового посвідчення; посвідчення УБД, службової характеристики, нагород, довідки про безпосередню участь у обороні України на території Куп`янського району з 15.08.2025 по 28.02.2026. 
Згідно ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Пунктами 6 та 7 розділу 1 Загальні положення Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09.11.2015, також передбачено, що огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Аналогічні норми передбачені Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008. Так, згідно вказаного Порядку, водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав. У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
Аналіз вказаних вище положень законодавства в їх сукупності та логічному взаємозв`язку свідчить, що саме незгода водія з результатами проведеного на місці зупинки огляду або відмова водія від огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, є підставою для направлення водія для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. Відмова водія від огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я, є підставою для складення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП та притягнення до адміністративної відповідальності.
Таким чином приходжу до висновку, що до суду не надано належних та допустимих доказів відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння, в т.ч. на місці зупинки транспортного засобу.
Щодо тверджень сторони захисту щодо кваліфікації та порядку проведення огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння як військовослужбовця зазначаю, що до суду не надано належних та достатніх доказів, які б поза розумним сумнівом підтверджували, що станом на 12.01.2026 о 12:17 год. ОСОБА_1 безпосередньо виконував військовий обов`язок на території Чугуївського району Харківської області (копія відповідного наказу, витяг з бойового розпорядження, відрядження, тощо).
Щодо наданих документів на предмет проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння, то вказані докази судом також не можуть братися до уваги, зважаючи на проміжок часу, який пройшов між зупинкою водія та проведенням огляду (12:20 год. та 15:00 год. відповідно).
З урахуванням вищевикладеного, приходжу до висновку що в діях водія ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. 
Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Таким чином, суд дійшов висновку, що порушення з боку ОСОБА_1 пункту 2.5 Правил дорожнього руху не відбулось. 
Викладені обставини виключають наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. 
Відповідно ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. 
Відповідно ст.68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності. Відповідно ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Відповідно ст.17 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції. 
Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є зокрема, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом. 
Згідно рішення Конституційного суду України від 22.12.2010 року №23-рп/2010, яке є обов`язковим до виконання на території України, фактичні дані або будь-які інші докази, одержані в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо є неналежними доказами. А тому, враховуючи вищевикладене приходжу до висновку, що провадження у справі необхідно закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. 
Керуючись ст.ст.7, 8, 130, 221, 245, 251, 266, 283, 284, 287, 288, 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст.62, 68 Конституції України,
ПОСТАНОВИЛА:
Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Чугуївський міський суд Харківської області особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суддя О.О. Золотоверха