Справа № 144/463/26
Провадження № 2/144/482/26

Р І Ш Е Н Н Я 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" травня 2026 р. Теплицький районний суд Вінницької області
в складі: головуючого судді - Германа О.С.,
секретаря судового засіданні - Пігулі А.А.,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в с-щі Теплик справу за позовом ОСОБА_1 до Теплицької селищної ради про визнання права постійного користування земельною ділянкою в порядку спадкування за законом,-

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача ОСОБА_1 – адвокат Панченко Д.І. звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Розкошівка померла ОСОБА_2 . Після її смерті відкрилася спадщина, яку позивач, як її онук, прийняв, своєчасно подавши заяву про прийняття спадщини до Теплицької державної нотаріальної контори, де відкрита спадкова справа № 83/2016. До складу спадщини, крім житлового будинку та земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, на які позивач є спадкоємцем за заповітом, входить також земельна ділянка, загальною площею 0,9400 га, розташована на території Теплицької селищної ради (колишня Стражгородська сільська рада) Гайсинського району (до укрупнення районів Теплицького району) Вінницької області. Вказана земельна ділянка належала померлій на праві постійного користування на підставі державного акту на право постійного користування землею серії ВН без номера, зареєстрований в книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 50, виданий 20 серпня 2001 року на підставі рішення 12 сесії 23 скликання Стражгородської сільської ради народних депутатів Теплицького району Вінницької області, на яку позивач є спадкоємцем згідно закону. ОСОБА_3 є онуком ОСОБА_2 , а його батько ОСОБА_4 є її сином та є її спадкоємцем як за заповітом так і п`ятої черги за законом. Інший спадкоємець, а саме батько позивача, заяви на прийняття спадщини не подавав. З метою отримання свідоцтва про право на спадщину на дану земельну ділянку, батько позивача ОСОБА_4 , уповноважений згідно довіреності, звернувся до державного нотаріуса Теплицької ДНК, проте 04 березня 2026 року отримав відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку належну ОСОБА_2 , через те, що вказана земельна ділянка знаходилася у спадкодавця в постійному користуванні, а не у власності. Таким чином, належне ОСОБА_2 право постійного користування земельною ділянкою площею 0,9400 га, розташованою на території Стражгородської сільської ради Гайсинського (колишнього Теплицького) району Вінницької області, призначеною для ведення особистого підсобного господарства, як майнове право, увійшло до складу спадщини після її смерті та може успадковуватися на загальних підставах. На підставі викладеного представник позивача ОСОБА_1 , адвокат – Панченко Д.І. просить суд задоволити позовні вимоги. 
Від представника позивача ОСОБА_1 – адвоката Панченка Д.І. надійшла заява про розгляд справи без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять їх задоволити.
Від відповідача Теплицької селищної ради Гайсинського району Вінницької області надійшла заява про розгляд справи без участі представника селищної ради, щодо задоволення позовних вимог не заперечують.
Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.
Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Розкошівка померла ОСОБА_2 , що стверджується свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_1 , виданим 09.10.2015(а. с. 11) . 
Після її смерті відкрилася спадщина, яку позивач, як її онук, прийняв, своєчасно подавши заяву про прийняття спадщини до Теплицької державної нотаріальної контори, де відкрита спадкова справа № 83/2016 (а. с. 13). 
До складу спадщини, крім житлового будинку та земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, на які позивач є спадкоємцем за заповітом, входить також земельна ділянка, загальною площею 0,9400 га, розташована на території Теплицької селищної ради (колишня Стражгородська сільська рада) Гайсинського району (до укрупнення районів Теплицького району) Вінницької області.
Вказана земельна ділянка належала померлій на праві постійного користування на підставі державного акту на право постійного користування землею серії ВН без номера, зареєстрований в книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 50, виданий 20 серпня 2001 року на підставі рішення 12 сесії 23 скликання Стражгородської сільської ради народних депутатів Теплицького району Вінницької області, на яку позивач є спадкоємцем згідно закону (а. с. 14). 
Згідно свідоцтва про народження Серія НОМЕР_2 , виданого 14 серпня 1986 року ОСОБА_1 є сином ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а. с. 9).
Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого 09 серпня 1963 року ОСОБА_4 є сином ОСОБА_6 та ОСОБА_2 (а. с. 10).
Відповідно копії заповіту від 04 квітня 2000 року, виданого Стражгородською сільською радою Теплицького району Вінницької області ОСОБА_2 заповіла внуку ОСОБА_1 заповіла земельну ділянку 0.34 га.
З метою отримання свідоцтва про право на спадщину на дану земельну ділянку, батько позивача ОСОБА_4 , уповноважений згідно довіреності, звернувся до державного нотаріуса Теплицької ДНК, проте 04 березня 2026 року отримав відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку належну ОСОБА_2 , через те, що вказана земельна ділянка знаходилася у спадкодавця в постійному користуванні, а не у власності (а. с. 17).
Відповідно до довідки ТОВ «Бюро експертиз та оцінки майна» від 08 квітня 2026 року, вартість земельної ділянки, загальною площею 0,94 га, для ведення особистого підсобного господарства, що розташована на території с. Розкошівка, Стражгородської сільської ради, Гайсинського району (колишнього Теплицького району) Вінницької області, станом на 08 квітня 2026 року в сумі 63 801 (шістдесят три тисячі вісімсот одна) грн. (а. с. 15).
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд повинен розглядати справу в межах заявлених вимог.
Предметом спору у даній справі є визнання за позивачем права на користування земельною ділянкою в порядку спадкування.
Підставою відмови нотаріуса у видачі ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину було не встановлення права власності за померлою особою, на земельну ділянку яка розташована на території Стражгородської сільської ради Гайсинського району (колишнього Теплицького району) Вінницької області).
Відповідно до ст. 7 Земельного кодексу України від 18.12.1990№ 561-XII(в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин далі Закон № 561-XII) - постійним визнається землекористування без заздалегідь установленого строку. У постійне користування земля надається Радами народних депутатів із земель, що перебувають у державній власностігромадянам України для ведення селянського (фермерського) господарства, для ведення особистого підсобного господарства.
Відповідно до ст. 19 Закону№ 561-XII - сільські, селищні Ради народних депутатів надають земельні ділянки у користування для всіх потреб із земель сіл, селищ, а також за їх межами, зокрема,для особистого підсобного господарства.
Право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів (ст. 23 Закону № 561-XII).
У ст. 56 Закону № 561-XII зазначено - що для ведення особистого підсобного господарствагромадянам за рішенням сільської, селищної, міської Ради народних депутатів передаються безплатно у власність земельні ділянки, в межах населених пунктів, у розмірах, вказаних у земельно-облікових документах, або надаються безплатно у власність у розмірі не більше 0,6 гектара. За бажанням громадян їм додатково можуть надаватися земельні ділянки у користування. Загальна площа цих ділянок не повинна перевищувати 1 гектара.
01 січня 2002 року набрав чинності ЗК України від 25.10.2001, згідно з ч. 1 ст. 92 якого право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.
Суд бере до уваги позицію ВП ВС у постанові від 23.06.2020 у справі №179/1043/16-ц, яка з урахуванням позиції ВП ВС, висловленій у постанові від 05.11.2019 у справі № 906/392/18 прийшла до наступного висновку.
Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (статті 1218 ЦК України).
Право постійного користування земельною ділянкою, набуте у встановленому порядку до 1 січня 2002 року, не втрачається внаслідок його непереоформлення користувачем. Право постійного користування земельною ділянкою зберігається за таким користувачем до приведення прав і обов`язків щодо вказаної ділянки у відповідність до вимог чинного законодавства.
Право постійного землекористування є безстроковим і може бути припинене лише з передбачених у статті 141 ЗК України від 25 жовтня 2001 року підстав, перелік яких є вичерпним. Дії органів державної влади та місцевого самоврядування, спрямовані на позбавлення суб`єкта права користування земельною ділянкою поза межами підстав, визначених у статті 141 ЗК України від 25 жовтня 2001 року, є такими, що порушують право користування земельною ділянкою (постанова ВП ВС від 05.11.2019 у справі № 906/392/18).
Статті 27 і 114 ЗК Української РСР від 18 грудня 1990 року, а також стаття 141 ЗК України від 25 жовтня 2001 року не передбачали припинення права постійного користування земельною ділянкою внаслідок смерті особи. Тому право постійного користування (на підставі відповідного державного акта) земельною ділянкою не припиняється зі смертю особи, якій було надане таке право, незалежно від цільового призначення відповідної ділянки.
Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (статті 1218 ЦК України).
Перелік прав та обов`язків особи, які не входять до складу спадщину визначений устатті 1219 ЦК України. За змістом вказаного переліку право постійного користування земельною ділянкою, яке належало спадкодавцю, не є тим правом, яке не можна успадкувати. А тому таке право за загальним правилом входить до складу спадщини.
Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів (стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).
За встановлених вище обставин, беручи до уваги, що право постійного користування землею відноситься до тих прав, які можуть бути успадковані, і ОСОБА_1 у встановленому законом порядку прийняв спадщину після смерті – ОСОБА_2 , суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову та визнання за позивачем в порядку спадкування права постійного користування земельною ділянкою.
Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 89, 200, 263-265, 285 ЦПК України, суд,
У Х В А Л И В:
Позов ОСОБА_1 до Теплицької селищної ради про визнання права постійного користування земельною ділянкою в порядку спадкування за законом - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Розкошівка Теплицького району Вінницької області, право постійного користування земельною ділянкою площею 0,9400 га, призначеною для розширення особистого підсобного господарства, розташованої на території Теплицької селищної ради (колишня Стражгородська сільська рада) Гайсинського району (до укрупнення Теплицького району) Вінницької області, що належала ОСОБА_2 на підставі Державного акта на право постійного користування землею серії ВН без номера від 20 серпня 2001 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 50.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційної скарги не було подано.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Вінницького апеляційного суду. Учасники справи, яким повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя