ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2026 року 
м. Черкаси 

Справа № 691/574/24		
Провадження № 22-ц/821/694/26		
категорія: 305010200 	  	

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Василенко Л. І.,
суддів: Карпенко О. В., Фетісової Т. Л.,
секретаря - Кукушкіної А. О.,

учасники справи:
позивачі:  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , яка діє в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_1 ,
відповідачі: Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія» «Гардіан», Товариство з обмеженою відповідальністю «Техносервіс 24»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Техносервіс 24» – адвоката Демиденко Мирослави Валеріївни на рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 04 листопада 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , яка діє в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_1 , до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія» «Гардіан», Товариства з обмеженою відповідальністю «Техносервіс 24» про відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, у складі головуючого судді, Синиці Л. П.,

в с т а н о в и в :

Описова частина
Короткий зміст позовних вимог

У травні 2024 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , яка діє в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_1 звернулися до суду з позовом до ТзДВ «СК» «Гардіан», ТОВ «Техносервіс 24», про відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого.
Свої вимоги мотивували тим, що 08.02.2024 приблизно о 17 год 05 хв водій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи автомобілем «DAF XF 105.460», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у щепленні із напівпричепом «SCHWARZMULLER SPA-3E», реєстраційний номер НОМЕР_2 , здійснював рух по пр. Сергія Нігояна в м. Дніпро, з боку вул. Бельгійської у напрямку вул. Юнацької, де в районі перехрестя з вул. Каналова допустив наїзд на пішохода ОСОБА_6 . ІНФОРМАЦІЯ_2 , який перетинав проїзну частину дороги пр. Сергія Нігояна зліва направо відносно напрямку руху автомобіля «DAF XF 105.460» із напівпричепом «SCHWARZMULLER SPA-3E», у невстановленому для того місці. Внаслідок даної ДТП пішохід ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження та помер на місці події.
Головним управлінням Національної поліції в Дніпропетровській області, за фактом ДТП, внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України за № 12024040000000166.
Згідно з висновком експерта № 703м від 04.03.2024, проведеного в рамках даного кримінального провадження : «... Виявлені при експертизі трупа ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ушкодження прижиттєві, виникли в короткий проміжок часу до настання смерті від дії тупого твердого предмету (предметів) або при ударі об такий (такі). Враховуючи характер, локалізацію та механізм утворення тілесних ушкоджень, усі вони можуть відповідати фазам автомобільної травми: удар виступаючими частинами автомобіля, що рухався, відкидання тіла на дорожнє покриття з послідуючим ударом та ковзанням по ньому. Закрита тупа травма грудної клітки відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, що призвели до настання смерті. Смерть гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , настала від закритої тупої травми грудної клітки з переломами ребер праворуч, з розривом серцевої сорочки та стінки правого шлуночка серця, яка ускладнилася внутрішньою кровотечею з розвитком гострої крововтрати, що підтверджується даними судово-медичної експертизи трупа та даними судово-гістологічного дослідження. Виявлені при експертизі трупа тілесні ушкодження у вигляді закритої тупої травми грудної клітки знаходяться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті. Беручи до уваги характер, локалізацію та механізм утворення тілесних ушкоджень, можливо, що в момент первинного контакту з виступаючими частинами автомобілю, що рухався, потерпілий перебував у вертикальному чи близькому до нього положенні. Характер, механізм утворення та локалізація тілесних ушкоджень на нижніх кінцівках, може вказувати на те, що в момент первинного контакту з виступаючими частинами автомобілю, потерпілий знаходився в кроковому положенні. Враховуючи характер, локалізацію та механізм утворення тілесних ушкоджень, можливо, що первинний контакт виступаючих частин автомобілю, що рухався, відбувся з правою передньо-бічною поверхнею тіла потерпілого. При судово-токсикологічному дослідженні крові та сечі з трупа не виявлені: метиловий, етиловий, ізопропіловий, пропіловий, ізобутиловий, бутиловий, ізоаміловий, аміловий спирти».
Станом на дату подачі позову досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні триває, та здійснюється Слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області.
У результаті вищевказаного зіткнення та наслідків від нього у вигляді загибелі гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , його близьким родичам, а саме батькові ОСОБА_1 , матері ОСОБА_2 , дочці ОСОБА_3 та синові ОСОБА_1 було завдано матеріальної та моральної шкоди, у зв`язку з чим виникло право на її відшкодування за рахунок відповідачів.
Станом на дату ДТП (08.02.2024), цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією забезпеченого транспортного засобу марки «DAF XF 105.460», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у щепленні із напівпричепом «SCHWARZMULLER SPA-3E», реєстраційний номер НОМЕР_2 , внаслідок дії якого загинув гр. ОСОБА_6 , була застрахована у ПРАТ СК «ПЕРША», відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР219183592 (чинного на дату ДТП).
26.02.2024 представник позивачів повідомив ТДВ «СК «ГАРДІАН» про настання страхового випадку та звернувся із заявами на виплату страхового відшкодування. Серед заявлених позивачами до відшкодування моральної шкоди належної батькові, матері, дочці та синові потерпілого та відшкодування шкоди заподіяної втратою годувальника належної синові потерпілого.
Зазначають, що сума відшкодування моральної шкоди та шкоди пов`язаної із втратою годувальника, яку має здійснити страховик є значно меншою ніж та фактична, яку було завдано позивачем. Саме тому позивачі прийняли рішення про звернення в суд з позовом до власника транспортного засобу «DAF XF 105.460», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у щепленні із напівпричепом «SCHWARZMULLER SPA-3E», реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким спричинено ДТП, за відшкодуванням решти розміру заподіяної шкоди.
Установлено, з матеріалів кримінального провадження, що смерть потерпілого була прямим причинним наслідком дорожньо-транспортної пригоди (ДТП), внаслідок якої позивачам завдано шкоди, сталася за участю автомобіля марки «DAF XF 105.460», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у щепленні із напівпричепом «SCHWARZMULLER SPA-3E», реєстраційний номер НОМЕР_2 , власником якого на дату ДТП було ТОВ «ТЕХНОСЕРВІС 24», під керуванням водія ОСОБА_5 , який на момент цієї пригоди перебував у трудових відносинах з ТОВ «ТЕХНОСЕРВІС 24» та керував транспортним засобом, належним цьому Підприємству.
Вказує, що ТОВ «ТЕХНОСЕРВІС 24», як власник джерела підвищеної небезпеки, працівник якого заподіяв шкоду життю потерпілого, відповідно до вимог ст. ст. 1187, 1194 ЦК України в тій частині, що не підлягає відшкодуванню страховою компанією, як страховиком, є особою відповідальною за завдану позивачам шкоду. 
Щодо розміру моральної шкоди заподіяної батькам потерпілого ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , то останні втратили сина, близьку людину, який був опорою та підтримкою, повністю зруйноване їх нормальне життя. Враховуючи те, що після смерті сина, батьки в майбутньому позбавлені будь-якої підтримки і допомоги від загиблого, а також те, що смерть сина повністю змінила їх життя у всіх сферах та зруйнувала нормальні життєві зв`язку, батьки у своїй позовній заяві оцінили мінімальний розмір грошового відшкодування завданої їм моральної шкоди у грошовому еквіваленті по 1000000 грн кожному, який був визначений з урахуванням тої матеріальної та нематеріальної допомоги, яку надавав син та міг надати в майбутньому.
Щодо розміру моральної шкоди заподіяної дочці потерпілого ОСОБА_3 , то остання втратила батька, близьку людину, який був її опорою та підтримкою протягом всього їх спільного життя. Смерть батька повністю зруйнувала її нормальне життя. За час перебування батька в полоні дочка дуже переживала за його життя і здоров`я. Втрата є такою, що не може бути відновлена, душевні страждання будуть тривати і надалі. Враховуючи те, що, після смерті батька, дочка позбавлена будь-якої підтримки і допомоги від загиблого, а також те, що смерть батька повністю змінила її життя у всіх сферах та зруйнувала нормальні життєві зв`язку, у своїй позовній заяві оцінила мінімальний розмір грошового відшкодування завданої їй моральної шкоди у грошовому еквіваленті 1000000 грн.
Щодо розміру моральної шкоди заподіяної неповнолітньому синові потерпілого ОСОБА_1 , то останній втратив рідного батька, близьку для нього людину, який був опорою та підтримкою. Важко оцінити та зрозуміти страждання сина в силу його віку та специфіку його хвороби, проте з впевненістю можна стверджувати, що загибель батька спричинила або ще спричинить йому надзвичайні страждання, які будуть переслідувати протягом його життя. Син був близьким з батьком, оскільки бачились. Загиблий батько повністю утримував свого сина. Тепер син позбавлений можливості розраховувати на підтримку від батька в майбутньому. Смерть батька є непоправною подією. Невідомо як втрата, сином, який перебуває у неповнолітньому віці та з особливістю його захворювання, свого батька, відіб`ється на його психологічному стані в майбутньому. Враховуючи те, що, після смерті батька, дитина в майбутньому позбавлена буд-якої підтримки і допомоги від загиблого, а також те, що смерть батька повністю змінила і змінить ще його життя у всіх сферах та зруйнувала нормальні життєві зв`язки, законний представник дитини у своїй позовній заяві оцінила мінімальний розмір грошового відшкодування завданої дитині моральної шкоди у грошовому еквіваленті 1000000 грн, який був визначений з урахуванням тої матеріальної та нематеріальної допомоги, яку надавав батько та міг надавати в майбутньому.
Проте, враховуючи частку моральної шкоди, яку має відшкодувати ТДВ «СК «ГАРДІАН» (21300 грн), то решта суми моральної шкоди завданої батькам ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , дочці ОСОБА_3 , неповнолітньому синові ОСОБА_1 внаслідок смерті їх сина (батька) в результаті дії джерела підвищеної небезпеки, яка підлягає відшкодуванню за рахунок ТОВ «ТЕХНОСЕРВІС 242, становить 978700 грн на кожного.
Щодо відшкодування пов`язаного з втратою годувальника, то шкода по втраті годувальника, яка підлягає стягненню з відповідача ТОВ «ТЕХНОСЕРВІС 24» на користь ОСОБА_6 , неповнолітнього сина потерпілого має проводитись щомісячно по 50250 грн, починаючи з 01.07.2024 (оскільки страховик зобов`язаний виплатити синові потерпілого 234800 грн в рахунок відшкодування шкоди заподіяної втратою годувальника, що дорівнює періоду в 4 місяці 20 днів, з дати смерті годувальника ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) по 01.07.2024) до досягнення ним 18-ти років ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) або до закінчення навчання, але не більше як до досягнення ним двадцяти трьох років ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ).
Просили стягнути із ТзДВ «СК» «Гардіан» на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , яка діє в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , страхове відшкодування моральної шкоди заподіяної смертю потерпілого в розмірі по 21300 грн на кожного та стягнути на користь ОСОБА_4 , яка діє в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 234800 грн страхове відшкодування пов`язане із втратою годувальника в особі батька в межах ліміту страхової суми.
Стягнути із ТОВ «Техносервіс 24» на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , яка діє в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , моральну шкоду завдану смертю потерпілого внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки в розмірі по 978700 грн на кожного та стягнути на користь ОСОБА_4 , яка діє в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , щомісячно по 50250 грн, починаючи з 01.07.2024 року до досягнення останнім вісімнадцяти років ( ІНФОРМАЦІЯ_7 ) або до закінчення навчання, але не більше як до досягнення ним двадцяти трьох років ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ).

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Городищенського районного суду Черкаської області від 04 листопада 2025 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ТзДВ «СК» «Гардіан» на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , яка діє в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , по 21300 грн страхового відшкодування моральної шкоди заподіяної смертю сина та батька.
Стягнуто з ТзДВ «СК» «Гардіан» на користь ОСОБА_4 , яка діє в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , - 234800 грн страхового відшкодування пов`язаного із втратою годувальника, в межах ліміту страхової суми.
Стягнуто з ТОВ «Техносервіс 24» на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , яка діє в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 по 100000 грн моральної шкоди завданої смертю сина та батька внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки на кожного.
Стягнуто з ТОВ «Техносервіс 24» на користь ОСОБА_4 , яка діє в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 569200 грн шкоди по втраті годувальника.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В апеляційній скарзі представник ТОВ «Техносервіс 24» - адвокат Демиденко М. В., вважаючи, що рішення суду не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи, просить скасувати рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 04 листопада 2025 року та відмовити в частині заявлених позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , яка діє в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , до ТОВ «Техносервіс 24» про відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Судові витрати покласти на позивачів.
Апеляційну скаргу мотивовано тим, що оскаржуване рішення не відповідає вимогам логічності, ясності та викладене в незрозумілій формі.
Позивачами не додано до позовної заяви жодного доказу, який свідчить про вину ОСОБА_5 у ДТП, яке відбулося 08.02.2024.
Зазначає, що 30.04.2024 Старшим слідчим в ОВС відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Дніпропетровській області, майором поліції Соломкою Д. М. винесено постанову про закриття кримінального провадження № 12024040000000166 у зв`язку із відсутністю в діянні ОСОБА_5 складу кримінального правопорушення.
Встановлено, що шкода була завдана внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого, що підтверджується висновками проведених експертиз, слідчих експерементів, досліджених відеозаписів дорожньо-транспортної пригоди.
Вважає, що дії пішохода є умисними та з грубим порушенням ПДР України в частині дій та обов`язків пішохода.
Також вказує, що із наведених доводів позовної заяви неможливо встановити критерії для визначення моральної шкоди, адже позивачі не вказують на суб`єктивні характеристики свого стану, методику розрахунку моральної шкоди, а фактичний розмір заявленої шкоди визначено без будь-яких посилань на нормативно-правові акти та критерії для її визначення, тому розмір моральної шкоди є явно необґрунтованим.

Відзив на апеляційну скаргу

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , яка діє в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , - адвокат Лабик Р. Р. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 04 листопада 2025 року у справі № 691/574/24 – залишити без змін.
Вважає апеляційну скаргу безпідставною, необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції – законним та справедливим.
Зазначає, що власник джерела підвищеної небезпеки відповідає за заподіяну шкоду за відсутності його вини, а відповідальність пішохода, який потерпів у ДТП, наступає виключно за умов доведення його умислу в заподіянні собі шкоди. У всіх інших випадках пішохід у дорожньо-транспортних пригодах не є відповідальною особою за шкоду, заподіяну його власному здоров`ю та життю.
Вказує, що груба необережність потерпілого є підставою виключно для зменшення розміру стягнення, а не для відмови у відшкодуванні шкоди в цілому. Суд першої інстанції при ухваленні рішення об`єктивно оцінив усі обставини ДТП, врахував ступінь грубої необережності загиблого та правомірно застосував положення ч. 2 ст. 1193 ЦК України. Це відобразилося у пропорційному та суттєвому зменшенні розміру стягнутої моральної шкоди (до 100000 грн кожному з позивачів, що є значно меншим за первісно заявлені вимоги). 
Відтак, суд першої інстанції вже повною мірою врахував грубу необережність пішохода. Подальше зменшення цієї суми або повна відмова у позові, як того вимагає скаржник суперечитиме принципам розумності, справедливості та співмірності.
Також зауважує, що право неповнолітньої дитини на утримання гарантується законом безумовно. Обов`язок такого відшкодування покладається на ТОВ «Техносервіс 24» як на володільця джерела підвищеної небезпеки у повному обсязі, що був математично та юридично правильно розрахований судом першої інстанції.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

08.02.2024, відповідно до витягу з ЄРДР, внесено відомості про кримінальне провадження № 12024040000000166, з правовою кваліфікацією кримінального правопорушення ч. 2 ст. 286 КК України, за фактом «08.02.2024 приблизно о 17 год 05 хв водій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи автомобілем «DAF XF 105.460», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у щепленні із напівпричепом «SCHWARZMULLER SPA-3E», реєстраційний номер НОМЕР_2 , здійснював рух по пр. Сергія Нігояна в м. Дніпро, з боку вул. Бельгійської у напрямку вул. Юнацької, де в районі перехрестя з вул. Каналова допустив наїзд на пішохода ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який перетинав проїзну частину дороги пр. Сергія Нігояна зліва направо відносно напрямку руху автомобіля «DAF XF 105.460» із напівпричепом «SCHWARZMULLER SPA-3E» у невстановленому для того місці. Внаслідок даної ДТП пішохід ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження та помер на місці події» (т.1 а.с. 25).
Факт смерті ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , в м. Дніпро, Дніпропетровська область, підтверджується копією Свідоцтва про смерть, серія НОМЕР_3 , актовий запис № 56 від 15.02.2024 року, виданого Городищенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (т. 1 а.с. 64).
Причиною смерті ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є закрита тупа травма грудної клітки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що підтверджується копією лікарського свідоцтва про смерть № 703м від 12.02.2024, довідкою про причину смерті № 703м від 12.02.2024 (т. 1 а.с. 65-66).
Відповідно до висновку судмедексперта КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР» Муравського М. В. № 703м від 04.03.2024, проведеного в рамках кримінального провадження № 12024040000000166 від 08.02.2024 року, «При експертизі трупа гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виявлено: Закрита тупа травма грудної клітки - вогнищевий крововилив в товщі м`яких тканин передньої поверхні грудної клітки праворуч в середній третині по білягрудинній лінії; перелом 2-6 ребер праворуч по передньо-пахвовій лінії, без пошкодження пристінкової плеври, навколо переломів в м`яких тканинах вогнищеві крововиливи; наскрізний розрив стінки серцевої сорочки по передній поверхні навколо з крововиливом; наскрізний розрив стінки правого шлуночка серця (гістологічно - дефект з порушенням цілісності епікарда, субепікардіальної жирової клітковини, міокарда; інфільтруючі крововиливи у жировій клітковині в стінках дефекти та по периферії від нього; вогнищеві інфільтруючі крововиливи в жировій клітковині без зв`язку з дефектом; ознаки набряку в субепікардіальній жировій клітковині та міокарду серця); рідка кров в порожнині серцевої сорочки; в лівій плевральній порожнині близько 3200 мл рідкої крові з домішкою згортків крові. 
Внутрішньочерепна травма - 4 садна в правій надбрівній ділянці, в лівій лобній тім`яній ділянці, в правій щічно-виличній ділянці; 2 синці на верхній повіці правого ока; забійні рани на верхній повіці правого ока поблизу її зовнішнього краю; крововиливи під м`якими покривними тканинами голови, відповідно до саден, в правій лобній та лівій лобній тім`яній ділянці; крововиливи під м`якими мозковою оболонкою на випуклій поверхні правої лобної, правих тім`яної та потиличної часток, на випукло-бічній поверхні лівої тім`яної частки; набряк речовини мозку. 
Садна по задньо-зовнішній поверхні правого ліктьового суглобу та по тильній поверхні 4 та 5 пальців правої кисті, на тильній поверхні 2-5 пальців лівої кисті. Синці на зовнішній поверхні правої гомілки у верхній третині, по передньо-зовнішній поверхні правої гомілки на межі між середньою та нижньою третинами, на передньо-внутрішній поверхні лівого колінного суглобу; крововиливи в м`яких тканинах правої гомілки відповідно до зовнішніх ушкоджень. 
Виявлені при експертизі трупа вищеописані ушкодження прижиттєві, виникли в короткий проміжок часу до настання смерті від дії тупого твердого предмету (предметів) або при ударі об такий (такі). 
Враховуючи характер, локалізацію та механізм утворення тілесних ушкоджень, всі вони можуть відповідати фазам автомобільної травми: удар виступаючими частинами автомобіля, що рухався, відкидання тіла на дорожнє покриття з послідуючим ударом та ковзанням по ньому. Закрита тупа травма грудної клітки відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, що призвели до настання смерті. 
Смерть гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , настала від закритої тупої травми грудної клітки з переломами ребер праворуч, з розривом серцевої сорочки та стінки правого шлуночка серця, яка ускладнилася внутрішньою кровотечею з розвитком гострої крововтрати, що підтверджується даними судово-медичної експертизи трупа та даними судово-гістологічного дослідження. 
Виявлені при експертизі трупа тілесні ушкодження у вигляді закритої тупої травми грудної клітки знаходяться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті. 
Беручи до уваги характер, локалізацію та механізм утворення тілесних ушкоджень, можливо, що в момент первинного контакту з виступаючими частинами автомобілю, що рухався, потерпілий перебував у вертикальному чи близькому до нього положенні. 
Характер, механізм утворення та локалізація тілесних ушкоджень на нижніх кінцівках, може вказувати на те, що в момент первинного контакту з виступаючими частинами автомобілю, потерпілий знаходився в кроковому положенні. 
Враховуючи характер, локалізацію та механізм утворення тілесних ушкоджень, можливо, що первинний контакт виступаючих частин автомобілю, що рухався, відбувся з правою передньо-бічною поверхнею тіла потерпілого. 
При судово-токсикологічному дослідженні крові та сечі з трупа не виявлені: метиловий, етиловий, ізопропіловий, пропіловий, ізобутиловий, бутиловий, ізоаміловий, аміловий спирти» (т.1 а.с. 39-43).
Із постанови старшого слідчого в особливо важливих справах відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області Соломки Д. М. про закриття кримінального провадження від 30 квітня 2024 року вбачається, що кримінальне провадження про дорожньо-транспортну пригоду, відомості про яку 08.02.2024 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12024040000000166, та при якій було смертельно травмовано пішохода ОСОБА_6 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, закрито в зв`язку з відсутністю в діянні ОСОБА_5 складу кримінального правопорушення.
Вбачається, що у даній дорожній обстановці дії водія автопоїзда «DAF XF 105.460» ОСОБА_5 не відповідали вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху. Встановлена невідповідність дій водія ОСОБА_5 вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху з технічної точки зору не знаходиться у причинному зв`язку з даною дорожньо-транспортною пригодою, оскільки він не мав технічної можливості уникнути наїзду на пішохода навіть своєчасним застосуванням заходів екстреного гальмування. У даній дорожній обстановці дії водія автопоїзда «DAF XF 105.460» ОСОБА_5 , при заданому механізмі пригоди, не відповідали вимогам п.п. 12.4 та 12.9 (б) Правил дорожнього руху. 
Дії водія ОСОБА_5 , які не відповідали вимогам п.п. 12.4 та 12.9 (б) Правил дорожнього руху, не знаходяться в причинному зв`язку з настанням даної ДТП оскільки водій не мав технічної можливості уникнути наїзду на пішохода навіть своєчасним застосуванням заходів екстреного гальмування здійснюючи рух з дозволеною швидкістю руху в населеному пункті 50 км/год.
На момент ДТП світлий час доби, крапає дощ, дорожнє покриття мокре, пішохід ОСОБА_6 стоїть перед проїзною частиною дороги пр. Сергія Нігояна, та після проїзду транспортних засобів від правого ракурсу камери якою проводиться відеозапис до лівого, пішохід ОСОБА_6 розпочинає свій рух та в темпі бігу намагається перетнути проїзну частину дороги, після чого зникає за стовбуром дерева.
У цей час від лівого ракурсу камери якого проводиться відеозапис, у напрямку правого рухається великовантажний автомобіль, який за стовбуром дерева здійснює наїзд на вищевказаного пішохода. Пішохід рухався у темпі бігу зліва направо відносно напрямку руху автомобіля-учасника ДТП. 
Оцінка дій пішохода ОСОБА_6 не потребує спеціальних автотехнічних пізнань та може бути здійснена органами слідства та суду самостійно, відповідно до вимог розділу 4 «Обов`язки і права пішоходів» Правил дорожнього руху України (т.1 а.с. 166-174, 197-201).
На час ДТП потерпілий ОСОБА_6 був військовослужбовцем Військової частини НОМЕР_4 Міністерства оборони України та отримував середню заробітну плату у розмірі 100500 грн, що підтверджується копією довідки Військової частини НОМЕР_5 від 11.12.2023 № 4863, витягу із наказу № 165 від 09.06.2023 командира ВЧ НОМЕР_5 (по строковій частині), довідки форми ОК-5. Середньомісячний заробіток потерпілого ОСОБА_6 становив 100500 грн (т.1 а.с. 99).
Власником автомобіля марки «DAF XF 105.460», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у щепленні із напівпричепом «SCHWARZMULLER SPA-3E», реєстраційний номер НОМЕР_6 , на дату ДТП було ТОВ «Техносервіс 24», під керуванням водія ОСОБА_5 , який на момент цієї пригоди перебував у трудових відносинах з ТОВ «Техносервіс 24» та керував транспортним засобом, належним цьому Підприємству (т.1 а.с. 47-49).
Факт перебування водія ОСОБА_5 у трудових відносинах з відповідачем ТОВ «Техносервіс 24» підтверджується копіями: наказу № 26 від 10.08.2021; трудової книжки ОСОБА_5 ; робочої інструкції водіїв автотранспортних засобів; подорожнього листа вантажного автомобіля № 8/02 від 04.02.2024; наказу № 53 від 30.12.2021; характеристики від 15.02.2024 (т.1 а.с. 52-60).
Станом на 08.02.2024, цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією транспортного засобу «DAF XF 105.460», реєстраційний номер НОМЕР_1 , була зареєстрована у відповідача ТДВ «СК «Гардіан», відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР-219183592. Страхова сума на одного потерпілого за шкоду заподіяну життю та здоров`ю 320000 грн (т.1 а.с. 102-103).
Згідно повідомлення про ДТП та заяв про виплату страхового відшкодування осіб першого ступеня споріднення по відношенні до загиблого (потерпілого) ОСОБА_6 : батько ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 (копія Свідоцтва про народження НОМЕР_7 від 02.04.1972); мати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 (копія Свідоцтва про народження НОМЕР_7 від 02.04.1972); дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_11 (копія Свідоцтва про народження Серія НОМЕР_8 від 27.06.1994); неповнолітній син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (копія Свідоцтва про народження Серія НОМЕР_9 від 27.06.2007), через представника повідомили відповідача ТДВ «СК «Гардіан» про настання страхового випадку та звернулися, в порядку визначеному законом із заявою на виплату страхового відшкодування (т.1 а.с. 104-109).

Мотивувальна частина 
Позиція Черкаського апеляційного суду

Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Учасники справи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи.
11 травня 2026 року від ТДВ СК «Гардіан» надійшло клопотання, в якому просить проводити судові засідання по справі № 691/574/24 без участі представника ТДВ СК «Гардіан».
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Мотиви, з яких виходить Черкаський апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).
Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно зі ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Статтями 15, 16 ЦК України передбачено право особи на звернення до суду за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
За змістом апеляційної скарги рішення суду першої інстанції оскаржуються в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , яка діє в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , до ТОВ «Техносервіс 24» про відшкодування по 100000 грн моральної шкоди завданої смертю потерпілого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки та 569200 грн шкоди по втраті годувальника.
За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону рішення суду в оскаржуваній частині не відповідає.
За положенням ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.
Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.
При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.
Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.
У постанові Верховного Суду від 19 жовтня 2021 року в справі № 628/1475/19 (провадження № 61-7554св21) зазначено, що «правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод та інтересів, а тому суд повинен установити, чи були порушені або невизнані права, свободи чи інтереси особи, яка звернулася до суду за їх захистом, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або про відмову в їх задоволенні».
Частиною 1 ст. 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Згідно з ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Щодо моральної шкоди завданої смертю потерпілого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Положеннями ст. 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, в тому числі, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частиною 1, п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини, зокрема юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.
Відповідно до ч. 2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.
Частиною 1 ст. 1172 ЦК України визначено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (обов`язків).
Статтею 1187 ЦК України передбачено об`єктивну (безвинну) цивільно-правову відповідальність володільця джерела підвищеної небезпеки за шкоду, яка завдана внаслідок його експлуатації третій особі.
Так, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до ч. 5 ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Аналіз наведеної норми права дає підстави для висновку, що на відповідача покладено обов`язок довести, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, спричинена внаслідок дії непереборної сили або умислу потерпілого, тобто не з вини відповідача. Разом із тим шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела.
Отже, володілець джерела підвищеної небезпеки може бути звільнений судом від відповідальності у двох випадках: якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок дії непереборної сили або умислу потерпілого.
У першому випадку слід довести: наявність обставин непереборної сили; її надзвичайний характер; неможливість попередити за даних умов; причинний зв`язок між даною обставиною і завданою шкодою.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 263 ЦК України непереборною силою визнається надзвичайна або невідворотна за таких умов подія.
Непереборна сила це подія, об`єктивно невідворотна за певних умов не тільки для цього заподіювача шкоди, а й для інших осіб при досягненому рівні розвитку науки і техніки; надзвичайна подія, яка не може бути передбачена заподіювачем шкоди; завжди зовнішня подія по відношенню до діяльності заподіювача шкоди; подія, яка не повинна бути причинно пов`язана з джерелом підвищеної небезпеки. Шкідливі властивості самого джерела підвищеної небезпеки непереборною силою не є.
Зазначене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними в постановах від 24 листопада 2021 року у справі № 342/709/20 та від 06 липня 2022 року у справі №442/3107/21.
Під умислом потерпілого слід розуміти усвідомлене бажання особи заподіяти шкоду. При цьому особа повинна розуміти значення своїх дій та мати змогу керувати ними.
Питання про те, чи є допущена потерпілим необережність грубою (ч. 2 ст. 1193 ЦК України), у кожному конкретному випадку має вирішуватись з урахуванням фактичних обставин справи (характеру дій, обставин завдання шкоди, індивідуальних особливостей потерпілого, його стану тощо).
Аналогічні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 28 жовтня 2020 року у справі №445/370/19 (провадження №61-10504св20), від 21 червня 2024 року у справі №629/2372/23 (провадження №61-2964св24), від 24 грудня 2024 року у справі №630/554/23 (провадження №61-3965св24).
Груба необережність потерпілого є підставою тільки для зменшення розміру відшкодування потерпілому за рахунок володільця джерела підвищеної небезпеки, однак не тягне за собою відповідальності потерпілого за заподіяння шкоди транспортному засобу. Отже, суд може зменшити розмір шкоди на підставі ч. 2 ст. 1193 ЦК України в разі встановлення, що виникненню вказаної шкоди сприяла груба необережність потерпілого.
Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 28 жовтня 2020 року у справі №445/370/19.
Верховний Суд у постанові від 21 квітня 2021 року у справі № 450/4163/18 зазначив, що особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки (крім випадку відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки), є те, що володілець такого джерела зобов`язаний відшкодувати завдану шкоду незалежно від його вини. Разом із цим, відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого. Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається також на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція заподіювача шкоди. У той же час, чинне законодавство не передбачає такої підстави для звільнення від відповідальності в частині відшкодування моральної шкоди власника джерела підвищеної небезпеки, як вина потерпілого.
Положення ст. 1193 ЦК України є загальною нормою права, а ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є спеціальним нормативно-правовим актом, і вимоги саме цього нормативного акту повинні бути застосовані до правовідносин, що склалися між сторонами у справі.
Судом встановлено, що смерть ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 настала від тяжких тілесних ушкоджень, отриманих при зіткненні з джерелом підвищеної небезпеки – автомобілем «DAF XF 105.460», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у щепленні із напівпричепом «SCHWARZMULLER SPA-3E», реєстраційний номер НОМЕР_2 , вина та протиправність дій водія ТОВ «Техносервіс» - ОСОБА_5 відсутні, адже він не мав технічної можливості уникнути наїзду на пішохода навіть своєчасним застосуванням заходів екстреного гальмування.
З постанови про закриття кримінального провадження від 30.04.2024 також вбачається, що оцінка дій пішохода ОСОБА_6 не потребує спеціальних автотехнічних пізнань та може бути здійснена органами слідства та суду самостійно, відповідно до вимог розділу 4 «Обов`язки і права пішоходів» Правил дорожнього руху України причиною смерті потерпілого сприяла його власна груба необережність.
Установивши, що причиною загибелі ОСОБА_6 є потрапляння під автопотяг, який належить відповідачу ТОВ «Техносервіс 24» у зв`язку з порушення ним Правил дорожнього руху України «Обов`язки і права пішоходів», суд першої інстанції обґрунтовано зробив висновок, що ця обставина не звільняє відповідача від цивільно-правової відповідальності, однак підлягає врахуванню судом при визначенні розміру відшкодування, а саме зменшення розміру моральної шкоди.
Доводи скаржника щодо умислу потерпілого (самогубство) та/або внаслідок непереборної сили, не заслуговують на увагу, адже ТОВ «Техносервіс 24» ні під час розгляду справи судом першої інстанції, ні під час перегляду справи апеляційним судом не доведено обставин загибелі ОСОБА_6 внаслідок дій третьої особи чи того, що потерпілий мав намір вчинити самогубство.
З матеріалів кримінального провадження встановлено, що шкоду потерпілому ОСОБА_6 було завдано саме джерелом підвищеної небезпеки, а не внаслідок непереборної сили чи умислу потерпілого.
За таких обставин, врахувавши фактичні обставини справи, поведінку потерпілого, характер, глибину і тривалість душевних страждань позивачів, апеляційний суд дійшов висновку про часткове задоволення вимог апеляційної скарги щодо розміру відшкодування моральної шкоди, а саме зменшення її розміру з 100000 грн до 50000 грн, а саме стягнення із ТОВ «Техносервіс 24» на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , яка діє в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 по 50000 грн. 
Визначаючи розмір моральної шкоди, апеляційний суд враховує факт наявності грубої необережності потерпілого від нещасного випадку, відсутність у водія Підприємства технічної можливості уникнути наїзду на пішохода, характер та обсяг страждань позивачів з урахуванням їх тривалості, істотності вимушених змін у їх життєвих обставинах. При цьому суд виходить із засад розумності, пропорційності та справедливості. 
Що ж стосується страхового відшкодування, пов`язаного із втратою годувальника, апеляційний суд зазначає наступне.
Страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених ст. 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.
Відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду.
Таким чином обов`язок з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування покладається на страховика.
Статтею 27 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено порядок здійснення та розміри страхових виплат за шкоду, пов`язану зі смертю потерпілого.
Так, п. 27.1 ст. 27 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди.
Згідно з п. 27.2 ст. 27 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених ст. 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами; загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.
Пунктом 27.3 ст. 27 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страховик (у випадках, передбачених підпунктами «г» і «ґ» п. 41.1 та підпунктом «в» п. 41.2 ст. 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.
Пункт 27.2 ст. 27 Закону №1961-IV є відсилочною нормою, тобто містить посилання на іншу норму права, а саме ст. 1200 ЦК України, та може застосовуватися лише в поєднанні із цією нормою (див. висновки Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 05 грудня 2022 року у справі №304/936/19 (провадження №61-12719сво20)).
Відповідно до ч. 1 ст. 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується: дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років); чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно; інвалідам - на строк їх інвалідності; одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім`ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за: дітьми, братами, сестрами, внуками померлого, до досягнення ними чотирнадцяти років; іншим непрацездатним особам, які були на утриманні потерпілого, протягом п`яти років після його смерті.
Слід зазначити, що згідно ч. 3 ст. 1193 ЦК України вина потерпілого не враховується у разі відшкодування додаткових витрат, передбачених ч. 1 ст. 1195 цього Кодексу, у разі відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника та у разі відшкодування витрат на поховання.
Судом встановлено, що на момент смерті потерпілого ОСОБА_6 на його утриманні перебував неповнолітній син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який є дитиною з інвалідністю, що підтверджується копією пенсійного посвідчення серії НОМЕР_10 .
Станом на час смерті потерпілого, його сину ОСОБА_1 було 16 років 7 місяців 20 днів.
Відповідно до протоколу допиту потерпілого ОСОБА_1 , потерпілий ОСОБА_6 проживав разом із сином та був його годувальником, що підтверджується довідкою № 1818 від 03.05.2024 Управління соціальної політики Тернопільської міської ради.
Загальна кількість місяців від дати смерті годувальника до досягнення його сином повноліття становить 16 місяців (1 рік 4 місяці 11 днів).
На час ДТП потерпілий ОСОБА_6 був військовослужбовцем Військової частини НОМЕР_4 Міністерства оборони України та отримував середню заробітну плату у розмірі 100500 грн.
Тобто сума утримання на одного складає 50250 грн, яка визначається шляхом поділу середньомісячного заробітку на кількість утриманців (100500,00 грн / 2 утриманця).
Відповідно до ч. 2 ст. 1200 ЦК України, розмір шкоди завданої синові загиблого, у зв`язку із втратою годувальника, становить 804000 грн (50250 грн * 16 місяців).
Суд першої інстанції встановив, що страхове відшкодування, яке належить для виплати ТДВ СК «Гардіан» позивачам, які мають право на отримання страхового відшкодування, становить 320000 грн, яке складається із: по 21300 грн (7100*12/4) в рахунок відшкодування моральної шкоди, кожному із позивачів та в рахунок відшкодування шкоди пов`язаної із втратою годувальника в розмірі 234800 грн (320000 – 85200 (21300 *4) = 234800) неповнолітньому сину ОСОБА_1 , 2007 року народження.
Сторони по справі не заперечували щодо такого розрахунку, зокрема скаржник не наводив будь-яких доводів щодо невірного розрахунку сум страхового відшкодування та не надавав власного розрахунку, натомість заперечували щодо їх стягнення. 
Разом з тим, розмір шкоди по втраті годувальника складає 804000 грн, в межах ліміту страхового відшкодування суд першої інстанції стягнув із страхової компанії 234800 грн, тому є підстави для стягнення різниці із власника джерела підвищеної небезпеки, а саме із ТОВ «Техносервіс 24».
Отже, апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції, що із ТОВ «Техносервіс 24» на користь неповнолітнього сина потерпілого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , підлягає стягненню 569200 грн (804000 грн - 234800 грн) в рахунок шкоди по втраті годувальника.
Протилежне рішення суду суперечитиме завданню цивільного судочинства, яке полягає у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді і вирішенні цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб.
Отже, доводи апеляційної скарги знайшли часткове підтвердження під час апеляційного перегляду справи.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно зі ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині підлягає зміні в частині визначення розміру моральної шкоди, завданої внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, в іншій оскаржуваній частині рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.
Щодо судових витрат.
Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст. 141 ЦПК України).
Враховуючи зміну в частині вимог до ТОВ «Техносервіс 24», то слід змінити розподіл судових витрат в цій частині та стягнути із ТОВ «Техносервіс 24» на користь Держави, 2596, 51 грн судового збору за подачу позову та компенсувати скаржнику за рахунок Держави 515,17 грн за подачу апеляційної скарги.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Техносервіс 24» – адвоката Демиденко Мирослави Валеріївни – задовольнити частково.
Рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 04 листопада 2025 року змінити в частині стягнення моральної шкоди, завданої смертю сина та батька внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, з Товариства з обмеженою відповідальністю «Техносервіс 24» на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , яка діє в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зменшивши її розмір з 100000,00 грн до 50000 грн на користь кожного.
Змінити в частині стягнення судових витрат, стягнувши із Товариства з обмеженою відповідальністю «Техносервіс 24» на користь Держави 2596,51 грн судового збору за подачу позову.
Компенсувати Товариству з обмеженою відповідальністю «Техносервіс 24» за рахунок Держави 515,17 грн за подачу апеляційної скарги.
В іншій оскаржуваній частині рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 04 листопада 2025 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.
Повний текст постанови складено 25 травня 2026 року.

Головуючий Л. І. Василенко

Судді: О. В. Карпенко

Т. Л. Фетісова