Справа № 734/397/26
Провадження № 3/734/474/26
ПОСТАНОВА
іменем України
21 травня 2026 року	  	селище Козелець	

Суддя Козелецького районного суду Чернігівської області Іванюк Т.І., за участі: секретаря судових засідань Ієвлевої О.В., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , захисника Черевко С.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП, - 
в с т а н о в и в:
24.01.2026 року о 22 год. 00 хв. в Чернігівській області, Чернігівському районі, м. Остер, перехрестя вул. Б. Хмельницького та вул. 66-ї Бригади, водій гр. ОСОБА_1 керувала транспортним засобом Volkswagen Tiguan з д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законодавством порядку з згоди водія на місці зупинки за допомогою приладу газоаналізатор Драгер ALCOTEST6820 прилад ARPC-0265, де результат становив 1,93 ‰ тест №1553 від 24.01.2026, чим порушила вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції).
У судовому засіданні особа, яка притягується до адміністративної відповідальності свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнала та пояснила, що 24.01.2026 о 20 год. 00 хв. разом з братом заїхала в м.Остер до магазину, де зустріла подругу, з якою потім вживали спиртне в автомобілі. Оскільки перебувала в стані алкогольного сп`яніння, подруга викликала знайомого, щоб відвіз їх додому. Коли їхали, автомобіль занесло і відбулося зіткнення. Знайомий подруги, який був за кермом зник з місця ДТП. Коли приїхали поліцейські, сказала їм, що вона була за кермом. Не розуміла на той час, що може бути юридична відповідальність, оскільки була у шоковому стані і під дією алкоголю.
Допитаній як свідок ОСОБА_2 пояснив, що 24.01.2026 йому зателефонувала знайома і попросила побути водієм. Він погодився та пришов до ресторану «Дубки» де були двоє дівчат і чоловік. Сівши за кермо, він повіз їх, але під час руху на ожеледиці автомобіль занесло, в результаті чого автомобіль в`їхав у стовп. Він вийшов з авто шоковому стані та пішов додому. Що було далі на місці ДТП не знає. Посвідчення водія не має. 
Захисник у судовому засіданні просив закрити провадження на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП України, оскільки матеріали справи не містять достатніх доказів, щобю поза розумним сумнівом стверджувати про факт керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 24.01.2026 о 22 год. 00 хв. в м.Остер Чернігівської області. Натомість докази вказують на те, що ОСОБА_1 у зазначений час та місці транспортним засобом не керувала. Просив взяти до ваги постанову Чернігівського апеляційного суду від 02 квітня 2026 року, якою було скасовано постанову Козелецького районного суду Чернігівської області, відповідно до якої ОСОБА_1 було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. 
Заслухавши особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, захисника, свідків, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
За змістом ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі,чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.
В той же час, ст. 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Частиною 1 ст. 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Статтею 266 КУпАП визначено чіткий порядок огляду водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Зокрема, як вбачається з ч. 2, ч. 3 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
Розділом 2 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України 10.10.2001 року за №1306, передбачено обов`язки водіїв транспортних засобів.
Пунктами 1.3 та 1.9 Правил дорожнього руху встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Згідно вимог пункту 2.9 «а» Правил дорожнього руху, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами.
Суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП доводиться дослідженими у судовому засіданні доказами, що містяться в матеріалах справи, зокрема:
- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 832972 від 25.01.2026 року, відповідно до якого 24.01.2026 року о 22 год. 00 хв. в Чернігівській області, Чернігівському районі, м. Остер, перехрестя вул. Б. Хмельницького та вул. 66-ї Бригади, водій гр. ОСОБА_1 керувала транспортним засобом Volkswagen Tiguan з д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законодавством порядку з згоди водія на місці зупинки за допомогою приладу газоаналізатор Драгер ALCOTEST6820 прилад ARPC-0265, де результат становив 1,93 ‰ тест №1553 від 24.01.2026, чим порушила вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;
- письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 24.01.2026 у якому вона зазначає, що «рухалась на автомобілі Volkswagen Tiguan», «рухалась приблизно 50-60 кілометрів на годину»;
- актом огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно з яким огляд проводився за допомогою приладу «Драгер ARPC-0265»; у зв`язку з виявленими ознаками: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці. Результат огляду – 1.93 ‰;
- направленням ОСОБА_1 на медичний огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, що знижує увагу та швидкість реакції від 24.01.2026;
- роздруківкою тесту ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, проведеного за допомогою приладу «Драгер ARPC-0265» від 24.01.2026 № 1553, результат позитивний – 1.93 ‰;
- довідкою поліцейського СРПП ВП №1 Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області, відповідно до якої ОСОБА_1 отримала посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 31.10.2019 року;
- дослідженим у судовому засіданні відеозаписом з боді-камери поліцейського, із якого вбачається, як поліцейські прибувають на місце дорожньо-транспортної пригоди. На запитання: «Де водій», ОСОБА_1 відповідає: «Ми тут живем, у нас тут парковка, я». На питання: «Хто водій?», ОСОБА_1 відповідає: «Я». У неї поліцейський запитує, чи розуміє вона, що сталося, що вона збила електроопору. ОСОБА_1 неодноразово каже поліцейським, що саме вона керувала транспортним засобом і вчинила ДТП, при цьому розповідає подробиці як сталася пригода. Розповідає: «Я їхала і мене занесло і машину вдарило у цю опору». Поліцейський каже, що приїхали за викликом, оскільки поступило повідомлення, що дівчата «Вишивають» на Фольцвагені. ОСОБА_1 каже, що вона була за кермом. Крім неї в автомобілі була подруга та рідний брат. Визнає, що вживала спиртні напої до ДТП. Повторює, що не впоралася з керуванням, їхала 30 км./год. Поліцейський пропонує ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці, або у лікарні. Остання погоджується на місці, після чого продуває прилад «Драгер». Результат позитивний – 1,93 ‰. Повторює, що згодна і винна. Після того, як ОСОБА_1 залишає патрульний автомобіль, на пасажирське сидіння сідає її брат, який підтверджує, що за кермом в момент ДТП була саме його сестра, ОСОБА_1 . Каже: «Просто ми їхали, ОСОБА_3 повертає, повертає, і вдарилася бочиною». Також з відео вбачається, що ОСОБА_1 письмові пояснення пише добровільно, без будь-якого тиску з боку поліцейського. Каже, що її реально занесло і не справилася з керуванням. Під час складання матеріалів, ОСОБА_1 жодного разу не заперечила факт керування транспортним засобом, при цьому плакала і просила поліцейських не складати протокол. 
Дослідивши вказані матеріали, в тому числі дослідивши зміст протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, суд дійшов висновку, що зазначені докази відповідають критеріям належності та допустимості, а в своїй сукупності також і достатності доводять винуватість ОСОБА_1 у порушенні вимог п.2.9. «а» ПДР України, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у поза розумний сумнів.
Вказані відеозаписи надають можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку осіб, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення, отримані у встановленому законом порядку і здійснені працівниками поліції за допомогою наявних в них технічних засобів, тому є належними та допустимими доказами вчинення адміністративного правопорушення.
Аналіз відеозапису приводить до безсумнівного висновку, що водієм автомобіля Volkswagen Tiguan з д.н.з. НОМЕР_1 на момент дорожньо-транспортної пригоди 24.01.2026 року в Чернігівській області, Чернігівському районі, м. Остер, перехрестя вул. Б. Хмельницького та вул. 66-ї Бригади, була саме ОСОБА_1 .
Пояснення ОСОБА_1 в частині того, що вона не керувала транспортним засобом, суд оцінює критично, та розцінює як спосіб уникнути відповідальності за вчинене. Так само, суд ставиться критично і до пояснень свідка ОСОБА_2 оскільки вони повністю спростовуються вищенаведеними доказами. Крім цього суд враховує, що ОСОБА_2 є знайомим подруги ОСОБА_1 , а тому є явно зацікавленою особою у вирішенні справи на користь на її користь. 
Доводи захисника про те, що іншим судовим рішенням було встановлено, що ОСОБА_1 не керувала автомобілем, не є преюдиційним під час даного судового провадження, в ході якого належними та допустимими доказами підтвердились обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №832972. Окремо слід зазначити, що в мотивувальній частині даного судового рішення, на яке посилається захисник, зазначено: «Про електроопору, в яку в`їхала ОСОБА_1 та пошкодила власний автомобіль, відомості про характер механічних пошкоджень відсутні…». При цьому зміст даного судового рішення не містить висновків про те, що не ОСОБА_1 , а інша особа керувала транспортним засобом у зазначений у протоколі про адміністративне правопорушення час та місці. 
Посилання захисника на те, що інші особи, присутні на місці події, а саме подруга ОСОБА_1 та таксист, вказували, що за кермом була інша особа, суд до уваги не бере, оскільки вони спростовуються поясненнями ОСОБА_1 , викладеними у письмовій формі та зафіксованими на відео. 
Також не заслуговують на увагу і зауваження захисника про те, що протокол про адміністративне правопорушення не містить підпису ОСОБА_1 , оскільки з відео вбачається, як остання, перебуваючи у патрульному автомобілі підписує протокол відносно неї за ст.124 КУпАП, постанову за керування транспортним засобом без ОСЦПВ, але у подальшому відмовляється від підпису протоколу за ст.130 КУпАП та акту огляду на стан алкогольного сп`яніння. 
Інші доводи захисника спростовуються дослідженими доказами та є такими, що не є визначальними при встановленні вини у вчиненні адміністративного правопорушення впливають на суть вчиненого.
Суд зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факт учинення неправомірних дій, і є одним із джерел доказів, в силу положень ст.251 КУпАП.
Протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 складений з дотриманням вимог ст.ст.254-256 КУпАП та містить всі необхідні для розгляду справи відомості, якихось істотних недоліків при його складанні, які б тягли за собою визнання цього протоколу недопустимим доказом, не вбачається. Достовірність відомостей, зазначених у протоколі, сумнівів не викликає, оскільки ці відомості узгоджуються з іншими доказами, доданими до протоколу.
Об`єктивних даних, які б давали обґрунтовані підстави вважати, що протокол про адміністративне правопорушення та інші адміністративні матеріали складені не уповноваженими особами, в матеріалах справи немає.
Працівниками поліції дотримано порядок оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, передбачений ст.266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України 09 листопада 2015 року за № 1452/735, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України 07 листопада 2015 року № 1395.
З матеріалів справи будь-яких порушень з боку працівників поліції не вбачається.
Згідно ст. 8 КУпАП, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі - Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Накладаючи адміністративне стягнення, суд, дотримуючись вимог ст. ст. 30, 33 КУпАП вважає за необхідне призначити його в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП з урахуванням особи ОСОБА_1 , інших обставин справи, а також того, що вчинене нею правопорушення є одним із найнебезпечніших правопорушень в сфері безпеки дорожнього руху і найгрубішим порушенням порядку користування правом керування транспортними засобами та становить велику суспільну небезпеку.
Згідно з ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні про адміністративне правопорушення сплачується у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення особою, на яку накладено стягнення. 
Пунктом 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з правопорушника підлягає стягненню судовий збір за ставкою 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 665, 60 грн., які слід стягнути з ОСОБА_1 на користь держави.
На підставі викладеного, керуючись ст. 283-285, 287-289 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в:
визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 665 гривень 60 копійок судового збору. 
Згідно з ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Відповідно до ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч. 1 ст. 307 цього Кодексу постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби і у порядку примусового виконання постанови з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, зазначеного у постанові про стягнення штрафу. 
Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Чернігівського апеляційного суду протягом десяти днів із моменту її винесення.
Повний текст постанови виготовлено 22 травня 2026 року.

Суддя