Справа № 161/10663/26 
Номер провадження: 3/161/2824/26

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2026 року Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Рудська С.М., за участі захисника – адвоката Єлова В.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку справу про адміністративне правопорушення відносно  ОСОБА_1 , який народився   ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Луцьк Волинської області, громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, до адміністративної відповідальності за вчинення однорідного правопорушення протягом року не притягувався; пенсіонера, інваліда ІІІ групи, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 
за ч. 1 ст. 130 КУпАП

В С Т А Н О В И Л А:

08.05.2025 року о 18.18 п вул. Львівська в м. Луцьку Волинської області, ОСОБА_1 , керував транспортним засобом BMW 520, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння (звужені зіниці очей, що не реагують на світло). Від проходження огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння в медичному закладі КП ВОПЛ ЦТЗ, водій ОСОБА_1 , в порушення вимог ст. 2.5 ПДР України, відмовився.
Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В судовому засіданні ОСОБА_1 вину у вчинені вказаного правопорушення не визнав, суду пояснив, що 08.05.2026 року приблизно о 18.20, під час керування належним йому транспортним засобом, був зупинений працівниками поліції. Причиною його зупинки працівники поліції зазначили наявність тріщини на лобовому склі його автомобіля. Дійсно, таке пошкодження лобового скла виникло ще до 08.05.2026 року, він їздив з таким пошкодженням певний період часу. Проте, вважає, що ця причина його зупинки є незаконною. Також працівники поліції повідомили, що вбачають у нього ознаки наркотичного сп`яніння і запропонували проїхати на огляд до наркодиспансеру. Від проходження огляд він відмовився оскільки поспішав додому, хвилюючись за стан здоров`я своєї матері. Його мати є інвалідом ІІ групи, страждає епілептичними нападами і він хвилювався, що за цей час ій стане зле. За медичною допомогою 08.05.2026 року його мати не зверталася. Вважає, що він діяв у стані крайньої необхідності, оскільки від проходження огляду відмовився, щоб швидше потрапити додому.
Захисник ОСОБА_1 - адвокат Єлов В.А. в судовому засідання просив визнати всі наявні у справі докази визнати недопустими, оскільки зупинка транспортного засобу відбулася неправомірно, провадження у справ закрити в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відповідне письмове клопотання ОСОБА_1 та його захисника міститься у матеріалах справи (а.с. 32-35).
Вислухавши пояснення ОСОБА_1 доводи його захисника, дослідивши письмові та електронні докази, які міститься в матеріалах справи, суд прийшов до наступних висновків.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджуються наступними доказами дослідженими судом, а саме:
-протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 660789 від 08.05.2026 року, складеним відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 1);
-електронним рапортом інспектора відділення поліції № 3 (м. Луцьк) Луцького РУП ГУНП у Волинській області Літвінцової Т.С. від 11.05.2026 року (а.с. 2);
-направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 08.05.2026 року (а.с. 3), з якого слідує, що у зв`язку з виявленими у нього ознаками наркотичного сп`яніння (тремтіння пальців рук, звужені зіниці) ОСОБА_1 направлявся для проходження огляду до КП «ВОПЛ м. Луцька», проте до медичного закладу не доставлявся у зв`язку з відмовою від проходження огляду;
-рапортом поліцейського СРПП ВП № 3 Луцького РУП ГУНП у Волинській області капітана поліції В. Цимбалюка від 08.05.2026 року (а.с. 5), в якому останній зазначив, що автомобіль BMW 520, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням  ОСОБА_1 , був зупинений на підставі п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію». В ході спілкування з водієм у нього були виявлені явні ознаки наркотичного сп`яніння (звужені зіниці очей, що не реагують на світло);
-довідкою Луцького РУП ГУНП у Волинській області від 11.05.2026 року (а.с. 6), відповідно до якої ОСОБА_1 30.01.2021 року отримав посвідчення водія на право керування транспортним засобом категорії В;
-відеозаписами із нагрудних відеореєстраторів працівників поліції на яких зафіксовано наступне. Так, під час здійснення патрулювання працівниками поліції було зупинено автомобіль під керуванням  ОСОБА_1 . Інспектором поліції було зазначено, що його автомобіль має тріщину на лобовому склі. Дана обставина була ОСОБА_1 визнана.В ході спілкування з ОСОБА_1 у нього були виявлені явні ознаки наркотичного сп`яніння (звужені зіниці очей, що не реагують на світло). ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі КП ВОПЛ, проте від проходження огляду він відмовився. В ході оформлення адміністративних матеріалів останньому було роз`яснено зміст процесуальних прав, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП (а.с. 8).
Об`єктивних підстав ставити під сумнів досліджені судом докази, які надані органом, що склав протокол про адміністративне правопорушення, у суду не має, в свою чергу ОСОБА_1 та його захисником такі докази в жодній мірі спростовані не були.
Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Пунктом 2.5 ПДР України передбачено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до п.п. 2, 4 Розділу І Інструкціїпро порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі – Інструкція), - огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі – поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. 
Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. 
Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені або розширені зіниці очей, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість. 
Отже, поліцейський вправі пред`явити до водія транспортного засобу вимогу пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану сп`яніння за наявності підстав вважати, що водій перебуває в стані, зокрема, наркотичного сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
В даному випадку, підстави вважати, що ОСОБА_1 перебуває у стані наркотичного сп`яніння, у інспектора поліції були в наявності. Так, інспектором поліції було встановлено, що у ОСОБА_1 наявні звужені зіниці очей, що не реагують на світло.
Згідно п.п. 6, 7 Розділу І Інструкції, - огляд на стан сп`яніння також проводиться лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря – фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП (далі – заклад охорони здоров`я).
З вищевказаного слідує, що поліцейський зобов`язаний запропонувати водію транспортного засобу пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки, а у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, провести такий огляд в найближчому закладі охорони здоров`я.
Частиною 2 ст. 266 КУпАП передбачено, що огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.
Факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку,був зафіксований за допомогою технічного засобу відеозапису, що в повній мірі відповідає вимогам ч. 2 ст. 266 КУпАП.
За таких обставин, у суду відсутні підстави вважати, що інспектором поліції при складенні адміністративних матеріалів було порушено вимоги Інструкції.
З приводу доводів сторони захисту про неправомірність зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 .
Відповідно до п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу;  якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення;
Підпунктом 6.8.5 пункту 6.8 ДСТУ 3649:2010 визначено, що на вітровому склі КТЗ не дозволено сколи чи тріщини в зоні роботи склоочисників. 
Як вбачається із наявного в матеріалах справи відеозапису підставою для зупинки транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 було те, що автомобіль мав пошкодження, а саме тріщину на лобовому склі. 
Зазначена обставина визнавалася ОСОБА_1 як під час спілкування з працівниками поліції, так і під час розгляду справи судом.
Враховуючи вище викладене, суд вважає, що підстави зупинки транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 , повністю узгоджуються з підставами для зупинки, передбаченими ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію».
Щодо доводів ОСОБА_1 про те, що він діяв в стані крайньої необхідності.
Відповідно до ст. 17 КУпАП особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності.
Згідно зі ст. 18 КУпАП, не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.
Інститут крайньої необхідності покликаний сприяти підвищенню соціальної активності учасників суспільних відносин, є гарантією правового захисту людини, що бере участь у запобіганні шкоди правам громадян, інтересам держави й суспільства.
Крайня необхідність це випадок зіткнення двох інтересів, які рівною мірою охороняються законом, і при якій заради збереження більш важливого інтересу, заподіюється шкода меншому інтересові.
Крайню необхідність можна визнати правомірною лише при наступних обставинах (ознаках): небезпека не може бути усунена іншим шляхом, окрім як заподіяння шкоди, тобто крайня необхідність є єдиним засобом захисту від небезпечних дій; при крайній необхідності шкода завдається не джерелу небезпеки, а інтересам третіх осіб; шкода, яка заподіюється при крайній необхідності, повинна бути меншою, ніж та, яка попереджена.
Стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам.
Обгрунтовуючи свої доводи в цій частині ОСОБА_1 зазначає, що проживає з матір`ю ОСОБА_2 , яка є інвалідом ІІ групи, страждає на епілептичні напади, і від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння від відмовився у зв`язку з тим, що поспішав додому, оскільки мати потребує постійного стороннього догляду.
Проте, ОСОБА_1 та його захисником не надано жодних доказів на підтвердження того, що 08.05.2026 року існувала реальна загроза життю та/або здоров`ю матері ОСОБА_1 .
Так, ОСОБА_1 в судовому засіданні суду пояснив, що за медичною допомогою 08.05.2026 року його мати, або він в її інтересах, не звертався, під час оформлення відносно нього матеріалів про адміністративне правоопрушення, повідомлень про погіршення її стану здоров`я він не отримував.
Одночасно з цим з наданого стороною захисту Витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи № 50/26/3410/8 від 10.06.2026 року вбачається, що рішення щодо визначення потреби в постійному сторонньому догляді щодо ОСОБА_2 не застосовується (а.с. 41-43).
А тому суд вважає, що передбачених законом підстав вважати, що в даному випадку ОСОБА_1 діяв у стані крайньої необхідності немає.
Відносно доводів ОСОБА_1 про те, що органом, що склав протокол про адмінстративне правопорушення помилково зазначено, що він перебував в стані алкогольного сп`яніння, а також не надано доказів на підтвердження цього, суд вважає за необхідне зазначити, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 складено за відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, що є окремим і самостійним складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Така відмова водія від проходження огляду утворюює склад адміністартивного правопорушення незалежно від того, чи був водій в стані наркотичного сп`яніння. 
Пояснення водія про недоведеність перебування його у стані сп`яніння не є підставою для звільнення його від адміністративної відповідальності за відмову від проходження такого огляду.
Невизнання вини ОСОБА_1 суд розцінює як обраний ним спосіб захисту, який має на меті уникнути відповідальності за вчинене правопорушення.
Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
За таких обставин, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
При визначенні виду та розміру стягнення, судом враховується характер вчиненого правопорушення, яке відноситься до категорії порушень підвищеної суспільної небезпечності у сфері безпеки дорожнього руху, особу порушника, майновий стан.
Обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність ОСОБА_1 судом не вбачаються.
Враховуючи всі обставини справи, особу правопорушника, суд приходить до висновку, що на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення, в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, у виді штрафу в розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Дана міра адміністративного стягнення, на думку суду, буде необхідною і достатньою для попередження особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від скоєння нових адміністративних правопорушень.
Відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови – не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Згідно ч. 2 ст. 308 КУпАП у разі несплати штрафу протягом 15 днів в порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення, з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.
На підставі ст. 40-1 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» з ОСОБА_1 слід також стягнути судовий збір у сумі 665 грн. 60 коп. в дохід держави.
Керуючись ст.ст. 7, 40-1, 130, 251, 252, 283, 284 КУпАП, суддя, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Визнати винним  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 (тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Роз`яснити  ОСОБА_1 , що у разі несплати штрафу протягом 15 днів в порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення, з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.
Стягнути з  ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок.
Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Луцького міськрайонного 
суду Волинської області С.М. Рудська