ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2026 року	м. Львів	Справа № 140/12251/24 пров. № А/857/7620/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
судді-доповідача: Судової-Хомюк Н.М.,
суддів: Затолочного В.С., Калмикової Ю.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Волинської митниці на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 23 січня 2025 року у справі № 140/12251/25 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «777 Трейдінг Груп» до Волинської митниці про скасування рішення
суддя в 1-й інстанції – Каленюк Ж.В.
час ухвалення рішення – не визначено,
місце ухвалення рішення – м. Луцьк,
дата складання повного тексту рішення – не зазначено, 

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «777 Трейдінг Груп» (далі – позивач) звернулося до суду із позовом до Волинської митниці (далі – відповідач), в якому просить суд визнати протиправним та скасувати рішення Волинської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів від 22 травня 2024 року №UA205050/2024/000113/1.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 23 січня 2025 року у справі № 140/12251/25 адміністративний позов задоволено. 
Визнано протиправним та скасовано рішення Волинської митниці від 22 травня 2024 року № UA205050/2024/000113/1 про коригування митної вартості товарів.
Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «777 Трейдінг Груп» за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці судові витрати у сумі 29692,46 8 грн.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити. 
У обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає, що при проведенні контролю правильності визначення декларантом митної вартості товару, заявленого до митного оформлення, митний орган встановив, що подані до митного оформлення документи не містять усіх відомостей на підтвердження митної вартості за ціною договору та мають розбіжності.
З цих підстав, відповідач вважає, що рішення про коригування митної вартості товарів прийняв у порядку, з підстав, у спосіб та в межах повноважень митного органу, які визначені чинним законодавством України.
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, у якому заперечує проти задоволення апеляційної скарги та просить суд залишити рішення суду першої інстанції без змін, з мотивів аналогічних тим, що викладені судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні. 
Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, суд вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження згідно положень статті 311 КАС України.
Частиною 1 ст. 308 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів виходить з наступних підстав.
Задовольняючи позов, суд виходив з того, що рішення про коригування митної вартості товарів є необґрунтованим, оскільки, у ньому відповідач не обґрунтував числове значення скоригованої митної вартості товарів та фактів, які вплинули на таке коригування. При цьому, сумніви відповідача щодо складових митної вартості товарів, який імпортував позивач, ґрунтуються виключно на припущеннях відповідача та жодним чином не обґрунтовані та не підтверджені. Суд вважає, що позивач, під час митного оформлення, надав усі необхідні документи, які не мали розбіжностей, ідентифікували товар, що оцінювався та містили об`єктивні та достовірні дані, що піддавалися обчисленню і підтверджували усі складові митної вартості товару, що імпортував позивач, натомість, відповідач не довів правомірності коригування митної вартості товару, який імпортував позивач. 
З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 07 жовтня 2023 року між ТзОВ «777 Трейдінг Груп» (покупець) та компанією Procters Coaches (North Yorkshire) Ltd (продавець) укладений зовнішньоекономічний контракт № 0710UK, за умовами якого продавець зобов`язується поставляти покупцю товар транспортні засоби, що були у використанні, з-поміж них - автобус Van Нool, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 .
22 травня 2024 року для митного оформлення в режимі імпорту на умовах FCA-Антверпен товару «Автобус туристичний, що був у використанні: марка згідно з довідником - Van Нool; модель згідно з довідником - TDX21 Altano; кузов, шасі, рама № НОМЕР_1 ; загальна кількість місць, включаючи водія - 73, призначення для перевезення пасажирів по дорогах загального користування; тип двигуна - дизель; робочий об`єм циліндрів двигуна 12902 см. куб.; номер двигуна - не визначений; потужність - 340kw; колісна формула - 6x2; календарний рік виготовлення - 2014; модельний рік виготовлення - 2014; дата першої реєстрації 29 липня 2014 року, країна виробництва - (BE), торгівельна марка Van Нool», декларант в інтересах ТзОВ «777 Трейдінг Груп» в порядку електронного декларування подав МД № 24UA205050019450U0. Фактурна вартість імпортованого товару становить 30000,00 фунтів стерлінгів (еквівалентно 1518966,00 грн). Митна вартість визначена на рівні 1563516,00 грн (з урахуванням транспортних витрат у сумі 44550,00 грн). 
Для підтвердження митної вартості декларант надав: контракт від 07 жовтня 2023 року № 0710UK; рахунок-фактуру (iнвойс) від 24 жовтня 2023 року № 84571; платіжну інструкцію від 07 грудня 2023 року № 37; калькуляцію транспортних витрат від 17 травня 2024 року; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 27 червня 2023 року № НОМЕР_2 ; висновок експерта від 17 травня 2024 року № 978; фото; сертифікат відповідності щодо індивідуального затвердження колісного транспортного засобу від 13 травня 2024 року № UA.022.01669-24; копію митної декларації країни відправлення від 04 квітня 2024 року № 24GB04X94626494010, супровідний документ ТІ від 09 травня 2024 року № 24PL301010NS6NC3M3.
За результатами аналізу поданих до митного оформлення товару документів декларант вказав, що подані документи не містять усіх даних та містять розбіжності:
1) продавець товару відповідно до контракту від 07 жовтня 2023 року № 0710UK - Procters Coaches (North Yorkshire) Ltd, тоді як свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 27 червня 2023 року № 31746751902 виписане на Midland bus and coach sales; продавець товару - фірма, зареєстрована Англії, а поставка товару згідно з пунктом 3 контракту здійснюється з Бельгії, що свідчить про наявність ризиків надання не правдивих відомостей стосовно умов та ціни придбання товару;
2) надана копія платіжної інструкції в іноземній валюті від 07 грудня 2023 року №37 не може бути взята до уваги як документ, що підтверджує факт оплати за оцінюваний товар, оскільки не містить обов`язкових реквізитів платіжної інструкції в іноземній валюті або банківських металах та не відповідає терміну оплати, вказаному в інвойсі (23 листопада 2023 року);
3) згідно з наявною в АСМО «Інспектор» інформацією, перевізником товару зазначено безпосередньо ТзОВ «777 Трейдінг Груп»;
4) для підтвердження витрат на транспортування оцінюваного товару декларантом надано калькуляцію транспортних витрат від 17 травня 2024 року, проте не надано жодних документів, які б підтверджували суму фактично понесених витрат;
5) копія митної декларації країни відправлення від 04 квітня 2024 року № 24GB04X94626494010 складена у Великобританії, тоді як згідно з пунктом 3 контракту поставка здійснюється з Бельгії та в графі 15 митної декларації № 24UA205050019450U0 декларантом вказано країною відправлення Бельгію.
Декларанту запропоновано подати такі документи:
1) документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;
2) банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
3) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
4) транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваного товару;
5) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з контрактом про поставку товару, митна вартість якого визначається;
6) виписку з бухгалтерської документації;
7) висновки про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.
У відповідь на запит митниці позивач не надав інших документів, крім тих, які подав для митного оформлення товару.
22 травня 2024 року Волинська митниця прийняла рішення про коригування митної вартості товарів №UА205050/2024/000113/1, у якому митну вартість визначила за резервним методом згідно з статтею 64 МК України на підставі цінової інформації в ЄАІС (МД № UA209200/2024/010679 від 16 лютого 2024 року) на рівні 116209,543 фунтів стерлінгів.
Також 22 травня 2024 року Волинська митниця сформувала картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA205050/2024/0000505.
Товар випущений у вільний обіг на підставі МД № 24UA2050500272 від 31 липня 2024 року із застосуванням положень частини сьомої статті 55 МК України.
Відповідно до положень частини восьмої статті 55 МК України позивач 26 вересня 2024 року надав відповідачу додаткові пояснення та документи для підтвердження митної вартості товару, що декларувався згідно з МД № 24UA205050019450U0 від 22 травня 2024 року: копію договору про надання послуг від 05 травня 2024 року № 05/05, акт прийому-передачі від 17 травня 2024 року 305/05, доповнення від 30 листопада 2023 року № 1 до контракту, копію платіжного доручення на переказ валюти від 07 грудня 2023 року, копію Т1 експортної декларації №24GB00007215F65857.
У відповідь митний орган надіслав позивачу лист від 08 жовтня 2024 року №7.3-2/15-02/14/1132 у якому повідомив про залишення спірного рішення без змін.
Позивач, не погодившись із рішенням про коригування митної вартості, звернувся до суду з позовом про його скасування.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, апеляційний суд зазначає наступне.
Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, відповідно до статті 49 МК України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Частиною 2 статті 52 МК України передбачено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню. 
Відповідно до частини 1 статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:
1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;
2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;
3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);
4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються товару, що оцінюється;
5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;
8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. 
Як визначено у частині 3 статті 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи: 
1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;
2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);
3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);
4) виписку з бухгалтерської документації;
5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;
6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;
7) копію митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Згідно з пунктом 2 частини 6 статті 54 МК України, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Положеннями частин 2 та 3 статті 57 МК України визначено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Системний аналіз наведених правових норм свідчить, що основним методом визначення митної вартості товарів є перший метод (за ціною договору), але обов`язок доведення митної вартості товару покладений на позивача. При цьому, митний орган, у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.
Разом з тим, наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Такі сумніви є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
У зв`язку з вказаним, саме на митний орган покладається обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у достовірності цих відомостей.
Під час проведення консультацій з декларантом, митний орган зазначив, що для підтвердження заявленої митної вартості товару, який задекларований, згідно із митною декларацією № 24UA205050019450U0 від 22.05.2024, декларант має подати документи визначені частиною 3 статті 53 МК України.
Це пов`язано з тим, що відповідач виявив наступні недоліки (розбіжності) у поданих до митного оформлення документах:
1) продавець товару відповідно до контракту від 07 жовтня 2023 року № 0710UK - Procters Coaches (North Yorkshire) Ltd, тоді як свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 27 червня 2023 року № 31746751902 виписане на Midland bus and coach sales; продавець товару - фірма, зареєстрована Англії, а поставка товару згідно з пунктом 3 контракту здійснюється з Бельгії, що свідчить про наявність ризиків надання не правдивих відомостей стосовно умов та ціни придбання товару;
2) надана копія платіжної інструкції в іноземній валюті від 07 грудня 2023 року № 37 не може бути взята до уваги як документ, що підтверджує факт оплати за оцінюваний товар, оскільки не містить обов`язкових реквізитів платіжної інструкції в іноземній валюті або банківських металах та не відповідає терміну оплати, вказаному в інвойсі (23 листопада 2023 року);
3) згідно з наявною в АСМО «Інспектор» інформацією, перевізником товару зазначено безпосередньо ТзОВ «777 Трейдінг Груп»;
4) для підтвердження витрат на транспортування оцінюваного товару декларант надав калькуляцію транспортних витрат від 17 травня 2024 року, проте не надав жодних документів, які б підтверджували суму фактично понесених витрат;
5) копія митної декларації країни відправлення від 04 квітня 2024 року № 24GB04X94626494010 складена у Великобританії, тоді як згідно з пунктом 3 контракту поставка здійснюється з Бельгії.
Апеляційний суд, надавши оцінку спірному рішенню, зазначає наступне. 
Що стосується тверджень відповідача про невідповідність платіжної інструкції встановленим до неї вимогам, то апеляційний суд зазначає наступне.
Апеляційний суд встановив, що до митної декларації позивач надав платіжну інструкцію в іноземній валюті від 07 грудня 2023 року № 37, відповідно до якої позивач на виконання умов доповнення від 30 листопада 2023 року № 1 до контракту, перерахував на рахунок продавця 30000 фунтів стерлінгів.
У платіжній інструкції вказано призначення платежу «prepaymeht for the vehicle to the cоntract № 0710UK DD 07.10.2023 inv 84571 DD 24.10.2023» - передоплата за автомобіль згідно з договором № 0710UK від 07 жовтня 2023 року та інвойсом від 24 жовтня 2023 року № 84571. Платіж здійснено на рахунок продавця компанії Procters Coaches (North Yorkshire) Ltd, платіжні реквізити якого відповідають тим, що зазначені в контракті.
Така платіжна інструкція оформлена з використанням системи «Інтернет-банкінг» з накладенням електронного підпису та містить відмітку банку про проведення оплати. Крім того додатково позивачем надано платіжне доручення про переказ валюти від 07 грудня 2023 року.
Водночас, відповідач не вказав, які обов`язкові реквізити платіжної інструкції в іноземній валюті не містить платіжна інструкція, яку надав позивач.
З приводу тверджень відповідача про розбіжності в контракті від 07 жовтня 2023 року №0710UK та у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу від 27 червня 2023 року щодо продавця та власника, суд зазначає, що продавець, реалізуючи транспортний засіб, не зобов`язаний здійснювати його реєстрацію за собою, а наявність у продавця права продажу може бути обумовлено цивільно-правовими відносинами між безпосереднім власником транспортного засобу та продавцем.
Пунктом 1 контракту від 07 жовтня 2023 року №0710UK передбачено, що продавець гарантує, що товар належить йому на праві власності, не перебуває під забороною відчуженням, арештом, не є предметом застави та іншим засобом забезпечення виконання зобов`язань перед будь-якими фізичними або юридичними особами, а також не є предметом будь-якого іншого обтяження чи обмеження.
Необхідно також зауважити, що свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу не є документом в розумінні митного законодавства, який підтверджує митну вартість товару.
Крім того, апеляційний суд зауважує, що у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу безпосередньо зазначено, що цей документ не є доказом права власності, він показує хто відповідає за реєстрацію та оподаткування транспортного засобу.
Що стосується виявлених відповідачем розбіжностей у декларації країни відправлення, то апеляційний суд зауважує, що ця декларація не є документом, що підтверджує митну вартість товару, а лише може бути додатково витребуваний для підтвердження чи спростування недоліків (розбіжностей), які митний орган виявив в документах, що підтверджують митну вартість товару.
Що стосується вартості перевезення товару, апеляційний суд зазначає наступне.
За правилами частини десятої статті 58 МК України, при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України (пункт 5).
Згідно з пунктами 6, 8 частини другої статті 53 МК України, декларант має обов`язок подати документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, лише якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару; страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування, лише якщо здійснювалося страхування.
Відповідно до контракту від 07 жовтня 2023 року № 0710UK, сторони узгодили умови поставки товаруАнтверпен (Бельгія).
Ці умови означають, що продавець доставить вантаж, який пройшов митне очищення, зазначеному покупцем перевізнику до названого місця. Пункт призначення FCA це кінцевий пункт доставки, куди вантаж доставляє продавець; всі витрати після доставки товару несе покупець.
Відповідно до частини десятої статті 58 МК України, до фактурної вартості декларант додав також витрати на перевезення товару на заявлених умовах поставки до кордону України у сумі 44550,00 грн.
Апеляційний суд зауважує, що законодавець не ставить в обов`язок декларанту подання конкретних документів, які підтверджують транспортні витрати. 
Позивач для підтвердження понесення витрат на транспортування надав відповідачу калькуляцію від 17 травня 2024 року, копію договору про надання послуг від 05 травня 2024 року № 05/05 та акт прийому-передачі від 17 травня 2024 року 305/05.
Із цих документів слідує, що ТзОВ «777 Трейдінг Груп» (замовник) та ОСОБА_1 (виконавець) уклали цивільно правовий договір про надання послуг перевезення від 05 травня 2024 року № 05/05, відповідно до умов пункту 2.1 якого замовник доручає, а виконавець зобов`язується надати послуги з транспортування автобуса Van Нool TDX21, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , власним ходом з місця знаходження вантажу - Антверпен (Бельгія) до пункту його призначення - місто Ковель, вулиця Володимирська, 151. Визначена сторонами вартість послуг становить 46200,00 грн.
На виконання вимог пунктом 2.2 договору сторони 17 травня 2024 року склали акт прийому-передачі № 05/05 наданих послуг транспортування автобуса Van Нool TDX21, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 .
Згідно з цими документами транспортні витрати становлять 46200,00 грн (в тому числі дохід водія 4800,00 грн) та розподіляються таким чином: 44550,00 грн вартість транспортування за межами території України, 1650,00 грн вартість транспортування митною територією України.
Апеляційний суд встановив, що калькуляція транспортних витрат містить відомості про маршрут перевезення (Antwerpen (Belgium) Ковель (Україна)), його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України (1650 км) та по митній території України (62 км). Калькуляцією також підтверджено, що страхування за рахунок ТзОВ «777 Трейдінг Груп» не здійснювалося, розвантажувальні та навантажувальні роботи не проводилися.
У постанові від 31 травня 2019 року по справі № 804/16553/14 Верховний Суд зазначив, якщо законом не визначено доказ (докази), виключно яким (якими) повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.
Тому, апеляційний суд вважає, що надані під час митного оформлення товару документи підтверджують як вартість самого товару, так і витрати, пов`язані із транспортуванням товару, які враховані у митну вартість, що не заперечує відповідач.
Водночас, апеляційний суд зауважує, що відповідач не встановив (не довів) наявність розбіжностей у транспортних документах, які дійсно мають вплив на правильність визначення митної вартості, або ж ознак підробки у поданих документах чи відсутність усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар згідно з умовами поставки, визначеними договірними сторонами (продавцем та покупцем), а сумніви митного органу щодо складових митної вартості імпортованого товару ґрунтуються виключно на його припущеннях.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що сумніви митного органу, щодо митної вартості товару, яка визначена у митній декларації є необґрунтованими, а тому відповідач не мав права на коригування митної вартості товарів, які імпортував позивач.
Разом з тим, відповідно до частини 1 та 2 статті 55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:
1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;
2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;
3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів;
4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Поряд з тим, що сумніви митного органу щодо митної вартості товару є необґрунтованими, апеляційний суд встановив, що рішення про коригування митної вартості товарів не містять обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Тому, враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що рішення відповідача про коригування митної вартості товарів від 22 травня 2024 року № UA205050/2024/000113/1 є необґрунтованим та прийнятим з порушенням статей 53-55 МК України, а тому його необхідно скасувати.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та приймаючи до уваги, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного судового рішення, вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване судове рішення, висновки суду відповідають обставинам справи, а тому підстав для його скасування не встановлено. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Волинської митниці залишити без задоволення.
Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 23 січня 2025 року у справі № 140/12251/25 залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	Н. М. Судова-Хомюк 	
судді	 	В. С. Затолочний 	
 	 	Ю. О. Калмикова