Номер провадження: 11-кп/813/1011/26
Справа № 946/4902/25 
Головуючий у першій інстанції  ОСОБА_1  
Доповідач         ОСОБА_2 

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2026 року м. Одеса
Одеський апеляційний суд в складі:
головуючий суддя ОСОБА_2 ,
судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретар судового засідання ОСОБА_5 ,
за участі:
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в залі суду апеляційну скаргу прокурора Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_9 на вирок Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 30 червня 2025 року, у кримінальному провадженні №12025166150000126, внесеному до ЄРДР 05 травня 2025 року, відносно:
ОСОБА_10 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець республіки Молдова, громадянин республіки Молдова, молдованин (посвідка на постійне місце проживання № НОМЕР_1 ) офіційно працюючий в Ларжанському старостинському округу Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, одружений, який не відноситься до осіб з інвалідністю та інших маломобільних груп населення, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, -

установив:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.
Зазначеним вироком суду ОСОБА_10 визнано винним у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, та призначено йому покарання:
-за ч. 1 ст. 358 КК України – у вигляді пробаційного нагляду строком на один рік.
-за ч. 4 ст. 358 КК України – у вигляді пробаційного нагляду строком на шість місяців.
Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України призначено шляхом повного складання призначених покарань остаточне покарання ОСОБА_10 за сукупністю злочинів у вигляді пробаційного нагляду строком на один рік та шість місяців.
У силу ст. 59-1 КК покладено на ОСОБА_10 обов`язки, що передбачені ч. 2, п.п. 4 ч. 3 ст. 59-1 КК, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи та навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.
На підставі ч. 1 ст. 49-2 Кримінально-виконавчого кодексу України строк покарання у виді пробаційного нагляду обчислювати з дня постановки ОСОБА_10 на облік уповноваженим органом з питань пробації.
Запобіжний захід до набрання законної сили вироку відносно ОСОБА_10 не обирався.
Вироком також вирішено питання щодо речових доказів, заходів забезпечення та процесуальних витрат у справі.
Відповідно до оскаржуваного вироку, в червні 2023 року, більш точну дату та час дізнанням не встановлено, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на підроблення посвідчення тракториста машиніста з метою його подальшого особистого використання для посвідчення своєї особи та права керування транспортними засобами, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , знаючи законний порядок отримання посвідчення тракториста-машиніста, порушуючи «Положення про порядок видачі посвідчень тракториста- машиніста», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.04.1994 № 217, реалізовуючи свій кримінально протиправний умисел, направлений на підроблення посвідчення, яке видається установою і яке надає право на керування транспортними засобами, з метою подальшого використання його для посвідчення права керування, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно- небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в мережі інтернет знайшов бланк посвідчення тракториста-машиніста ГУ Держпродспоживслужби в Одеській області, який він завантажив на мобільний телефон марки «Моtое14» та за допомогою фоторедактору вніс свої особисті дані з фотокарткою в бланк посвідчення тракториста-машиніста, з відкритими категоріями: А1, А2, В1, та із серійним номером даного посвідчення НОМЕР_2 від 20.06.2019, яке засвідчив своїм підписом.
З метою доведення свого злочинного умислу на підроблення документа до кінця, ОСОБА_7 вирушив до друкарні в м. Ізмаїл Одеської області, адресу якої під час досудового розслідування встановити не видалось можливим, де за допомогою знакодрукуючого пристрою з електрофотографічним способом друку роздрукував посвідчення тракториста-машиніста із серійним номером НОМЕР_2 від 20.06.2019, видане ГУ Держпродспоживслужби в Одеській області на ім`я ОСОБА_10 , яке не відповідає аналогічним бланкам документів, що знаходяться в офіційному обігу на території України та виготовлене не підприємством, що здійснює випуск даної продукції тобто підробив посвідчення тракториста машиніста з метою його особистого використання.
Крім того, ОСОБА_11 , маючи прямий умисел на використання завідомо підробленого документа, з метою безпідставного отримання права керувати транспортними засобами, зберігав при собі завідомо підроблене посвідчення тракториста машиніста з серійним номером НОМЕР_2 від 20.06.2019.
Так, 05.05.2025 близько 15:08 години ОСОБА_11 , керуючи транспортним засобом - трактором марки «Т-40А`з державним реєстраційним номером НОМЕР_3 , де навпроти буд. АДРЕСА_2 був зупинений працівниками поліції для перевірки документів. До вищевказаного транспортного засобу підійшов інспектор ВРПП Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_12 та попросив ОСОБА_7 надати для перевірки посвідчення тракториста машиніста.
З метою доведення злочинного умислу, направленого на використання завідомо підробленого посвідчення, а саме завідомо підробленого посвідчення тракториста машиніста, діючи умисно, для підтвердження своєї особи та права керування транспортним засобом, достовірно знаючи про те, що посвідчення тракториста машиніста з зазначеним на ньому серійним номером АТ 073663 від 20.06.2019, видане ГУ Держпродспоживслужби в Одеській області на його ім`я, є підробленим, використав завідомо підроблений документ, пред`явивши його працівнику поліції.
Дії ОСОБА_7 кваліфіковані за ч. 1 ст. 358 КК України як підроблення посвідчення з метою його використання підроблювачем та за ч. 4 ст. 358 КК України як використання завідомо підробленого документа.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
Не оспорюючи вирок районного суду в частині доведеності вини обвинуваченого та кваліфікації його дій, прокурор Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що районний суд, ухвалюючи вирок, неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, не застосував закон, який підлягає застосуванню та істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону, мотивуючи наступним:
- суд першої інстанції, всупереч ч. 4 ст. 59-1 КК України, призначив ОСОБА_7 покарання у виді пробаційного нагляду строком на 6 місяців, що нижче від найнижчої межі, встановленої для цього виду покарання законом про кримінальну відповідальність;
-вирішуючи питання про призначення покарання, суд не поклав в порушення ст. 70 КК України на засудженого до пробаційного нагляду обов`язки визначені ст. 59-1 КК України за кожне кримінальне правопорушення окремо.
На підставі наведеного прокурор просить вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання скасувати.
Ухвалити в цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_10 покарання за ч. 1 ст. 358 КК України у виді пробаційного нагляду строком на один рік.
Відповідно до ч. 2, п. 4 ч. 3 ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_10 упродовж строку пробаційного нагляду такі обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.
Призначити ОСОБА_10 покарання за ч. 4 ст. 358 КК України – у вигляді пробаційного нагляду строком на один рік шість місяців.
Відповідно до ч. 2, п. 4 ч. 3 ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_10 упродовж строку пробаційного нагляду такі обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.
Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_10 остаточне покарання у виді пробаційного нагляду строком на один рік та шість місяців.
Відповідно до ч. 2, п. 4 ч. 3 ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_10 упродовж строку пробаційного нагляду такі обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.
В іншій частині вирок суду першої інстанції - залишити без змін.

Інші учасники кримінального провадження вирок суду не оскаржували.

Позиції учасників судового розгляду.
У судовому засіданні прокурор підтримав доводи скарги, просив вирок суду 1-ої інстанції скасувати в частині призначення покарання.
Захисник ОСОБА_8 та обвинувачений ОСОБА_13 . Не заперечували проти апеляційної скарги прокурора.
Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції доходить таких висновків.

Мотиви апеляційного суду
Відповідно до положень статей 7, 9 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження. Під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, практики Європейського суду з прав людини.
Згідно з вимогами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Частиною 1 ст. 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно з положеннями ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Фактичні обставини справи, кваліфікація дій обвинуваченого та його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення ніким не оспорюються, у зв`язку з чим колегія суддів у відповідності до ст. 404 КПК України рішення суду першої інстанції в цій частині не перевіряє.
Перевіривши доводи апеляційної скарги прокурора щодо неправильного застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність та незастосування закону, який підлягає застосуванню, апеляційний суд приходить до таких висновків.
Відповідно до ст. 4 Кримінального кодексу України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Часом вчинення кримінального правопорушення визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.
Згідно зі ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, який застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.
Згідно з положеннями ст. 65 КК суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 53 КК; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Як убачається із оскаржуваного вироку, ОСОБА_10 визнано винним у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, та призначено йому покарання -за ч. 1 ст. 358 КК України – у вигляді пробаційного нагляду строком на один рік, -за ч. 4 ст. 358 КК України – у вигляді пробаційного нагляду строком на шість місяців. Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України призначено шляхом повного складання призначених покарань остаточне покарання ОСОБА_10 за сукупністю злочинів у вигляді пробаційного нагляду строком на один рік та шість місяці з покладенням обов`язків, передбачених ч. 2, п.п. 4 ч. 3 ст. 59-1 КК.
Санкцією ч. 4 ст. 358 КК України за використання завідомо підробленого документа — передбачене покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або пробаційний нагляд на строк до двох років, або обмеження волі на той самий строк.
Разом з тим, положеннями ч. 4 с. 59-1 КК України передбачено, що пробаційний нагляд призначається на строк від одного до п`яти років. 
Тобто, судом першої інстанції, при призначенні покарання за ч. 4 ст. 358 України у виді пробаційного нагляду строком на 6 місяців, порушено вимоги матеріального права, оскільки призначене покарання нижче мінімальної межі, встановленої законом для такого виду покарання.
Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 70 КК Кураїни при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.
Згідно 2 ст. 59-1 КК України, при призначення покарання у виді пробаційного нагляду суд обов`язково покладає на засудженого відповідні обов`язки, визначені цією статтею.
Разом з тим, суд першої інстанції, поклав на засудженого обов`язки, передбачені ст. 59-1 КК України не за кожне кримінальне правопорушення окремо, а лише визначаючи остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, чим порушив вимоги кримінального закону.
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з доводами прокурора в цій частині апеляційної скарги, оскільки допущені порушення є істотними та вплинули на правильність призначення покарання.
Водночас, вирішуючи питання про вид та розмір покарання, яке необхідно призначити обвинуваченому ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 358 КК України, апеляційний суд зазначає наступне.
Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.
Суд при призначенні покарання на основі всебічного, повного та неупередженого врахування обставин кримінального провадження в їх сукупності визначає тяжкість конкретного кримінального правопорушення, враховуючи його характер, цінність суспільних відносин, на які вчинено посягання, тяжкість наслідків, спосіб посягання, форму і ступінь вини, мотивацію кримінального правопорушення, наявність або відсутність кваліфікуючих ознак тощо.
Покарання повинно бути справедливим балансом з однієї сторони між необхідністю застосування заходів примусу внаслідок вчиненого кримінального правопорушення і усвідомлення винною особою необхідності її понести, а з іншої сторони такі заходи примусу мають бути достатніми для перевиховання особи і попередження нових злочинів.
Повертаючись до обставин даного кримінального провадження, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_14 покарання колегія суддів на виконання вимог статей 50, 65 КК України та положень судової практики, враховує:
- ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відноситься до проступків;
- відсутність тяжких наслідків вчинених ним проступків;
- дані про особу обвинуваченого, зокрема його вік, сімейний стан, офіційне працевлаштування, відсутність судимостей;
- наявність обставин, пом`якшують покарання ОСОБА_7 , відповідно до ст. 66 КК України — щире каяття;
- відсутність обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_7 , відповідно до ст. 67 КК України.
Санкцією ч. 4 ст. 358 КК України передбачено покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або пробаційний наглядом на строк до двох років, або обмеження волі на той самий строк.
Виходячи із загальних засад призначення та індивідуалізації покарання, даних про особу обвинуваченого, враховуючи відсутність тяжких наслідків, наявність пом`якшуючої і відсутність обтяжуючих обставин, колегія суддів вважає, що покарання за ч. 4 ст. 358 КК України у виді пробаційного нагляду строком на один рік шість місяців, відповідатиме вимогам законності, справедливості та індивідуалізації покарання, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Відповідно до ч.1 ст. 70 КК України при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.
Також у постанові об`єднаної палати Верховного Суду від 23.09.2019 року у справі № 199/1496/17 наголошено, що закон про кримінальну відповідальність в ч. 1 ст. 70 КК України встановлює три альтернативних способи призначення покарання: поглинання менш суворого більш суворим, повне складання покарань, часткове складання покарань.
Установлюючи ці принципи визначення остаточного покарання за сукупністю, закон не регламентує, у яких випадках повинен використовуватися судом той чи інший із цих принципів. Отже, у кожному випадку це питання вирішується за розсудом суду, який обирає той чи інший принцип визначення остаточного покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, з урахуванням конкретних обставин справи і даних про особу винного.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок.
Статтею 409 КПК України визначено що, підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції може бути неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотне порушеннями вимог кримінального процесуального закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є застосування закону, який не підлягає застосуванню.
При цьому п. 2 ч. 1 ст. 420 КПК України, передбачає, що суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а вирок суду відносно ОСОБА_10 скасуванню, в частині призначеного йому покарання з ухваленням нового вироку у цій частині.
Керуючись ст. ст. 24, 370, 404, 405, 407, 408, 409, 412, 420, 424, 532, 615 КПК України, апеляційний суд,-

ухвалив :

Апеляційну скаргу прокурора Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_9 - задовольнити.
Вирок Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 30 червня 2025 року, у кримінальному провадженні №12025166150000126, внесеному до ЄРДР 05 травня 2025 року, відносно ОСОБА_10 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, - скасувати в частині призначення покарання.
Ухвалити в цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_10 покарання за ч. 1 ст. 358 КК України у виді пробаційного нагляду строком на один рік.
Відповідно до ч. 2, п. 4 ч. 3 ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_10 упродовж строку пробаційного нагляду такі обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.
Призначити ОСОБА_10 покарання за ч. 4 ст. 358 КК України – у вигляді пробаційного нагляду строком на один рік шість місяців.
Відповідно до ч. 2, п. 4 ч. 3 ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_10 упродовж строку пробаційного нагляду такі обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.
Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_10 остаточне покарання у виді пробаційного нагляду строком на один рік та шість місяців.
Відповідно до ч. 2, п. 4 ч. 3 ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_10 упродовж строку пробаційного нагляду такі обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.
В іншій частині оскаржуваний вирок суду першої інстанції залишити без змін.
Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня набрання ним законної сили, а засудженим у той самий строк з дня отримання копії вироку.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається засудженому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати його в суді.
Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2      ОСОБА_3     ОСОБА_4